Справа № 308/18867/25
2-а/308/284/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2026 року       місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:
секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області адміністративну справу за позовом:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до
Відділення поліції № 1 Золочівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 
про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Відділення поліції № 1 Золочівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6331449 від 12.12.2025, винесену інспектором відділення поліції № 1 Золочівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Паламарчуком Павлом Мирославовичем відносно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Повні вимоги мотивовані тим, що постановою інспектора відділення поліції № 1 Золочівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержанта поліції Паламарчука Павла Мирославовича від 12 грудня 2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.
Відповідно до вказаної постанови, 12.12.2025 о 16 год. 39 хв. в с. Дітківці на трасі «Київ -Чоп», водій, керуючи транспортним засобом не надав перевагу в русі транспортному засобу поліції, що рухався з увімкненим спеціальним світлом або звуковими спеціальними пристроями, чим порушив п. 3.2 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Позивач зазначає, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, з 22 червня 2021 року зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (в даний час ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який є підрозділом Збройних Сил України та призначений на посаду водія адміністративно-господарського відділення ОВК. Вказує, що за ним було закріплено автомобіль Мітсубісі L200 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить Збройним Силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Пояснює, що 12 грудня 2025 року він знаходився у відрядженні у м. Рівне.
Стверджує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була складена поліцейським з порушенням порядку розгляду справи, так як він є військовослужбовцем, а відповідно до статті 15 КУпАп, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується.
Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованим, а постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Зазначає, що інспектор поліції був зобов`язаний сформувати матеріали про адміністративне правопорушення та направити їх на розгляд до підрозділу Військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, яка відповідно до ст. 235-1 КУпАП уповноважена розглядати справи про вчинення водіями військових транспортних засобів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 122 КУпАП під час виконання ними службових обов`язків.
12 січня 2026 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну наяву, в якому просить у задовлкенні позову відмовити у повному обсязі. При цьому зазначає, що факт вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП є наявним та підтверджується наданим стороною відповідача доказом у вигляді відеофіксації на нагрудну бодікамеру поліцейського № 1675 та відео з реєстратора службового автомобіля поліції. Із запису відео реєстратора службового автомобіля поліції та нагрудного відео реєстратора поліцейського можна побачити та почути, як водій ОСОБА_1 визнав, що 12.12.2025 о 16 год.39 хв. в с. Дітківці, автодорога М-06 Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI L200, номерний знак НОМЕР_2 , він бачив та не надав переваги в русі автомобілю поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, чим порушив п. 3.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.3 ст.122 КУпАП. Після чого водія ОСОБА_1 було зупинено. При спілкуванні було повідомлено водія ОСОБА_1 про те, що ведеться відеофіксація їхньої розмови згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», причину зупинки, підготовку та проведення розгляду адміністративної справи, роз`яснено права згідно ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. В подальшому водій ОСОБА_1 свою провину у вчинення порушення правил дорожнього руху визнав, але не був згідний із вчиненим правопорушенням, оскільки стверджував, що не надавав переваги службовому автомобілі поліції, тому, що не було увімкнено на службовому автомобілі поліції проблискового маячка червоного кольору, а водії не зобов`язані надавати переваги русі при увімкненому проблисковому маячку синього кольору. Водієві ОСОБА_1 було надано та ознайомлено з наявними відео доказами, враховуючи вищенаведене, в подальшому було прийнято рішення про винесення адміністративної постанову за ч.3 ст. 122 КУпАП, в якій водій ОСОБА_1 розписався та отримав копію даної постанову, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру поліцейського.
Другого лютого 2026 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких пояснено, що із запису відео реєстратора службового автомобіля поліції та нагрудного відео реєстратора поліцейського можна побачити та почути, що в салоні автомобіля MITSUBISHI L200, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач нікого не було, а заявлені у позові пасажири полковник ОСОБА_2 та старший солдат ОСОБА_3 надали завідомо неправдиві пояснення. 
Позивач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу у відсутності поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 та без представника ГУНП у Львівській області.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6331449 від 12.12.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень.
З вказаної постанови, вбачається, що 12.12.2025 о 16 год. 39 хв. в с. Дітківці на трасі «Київ -Чоп», водій, керуючи транспортним засобом не надав перевагу в русі транспортному засобу поліції, що рухався з увімкненим спеціальним світлом або звуковими спеціальними пристроями, чим порушив п. 3.2 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Разом з тим, до матеріалів справи позивачем долучено копію військового квитка серії НОМЕР_3 , з якого слідує, що позивач проходить військову службу.
Відповідно до копії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 363 від 11.12.2025 позивача було відряджено у період з 12.12.2025 по 13.12.2025 до м. Рівне.
Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 20 від 07.11.2024 за ОСОБА_1 закріплено транспортний засіб марки «Mitsubishi L200», військовий номер НОМЕР_2 , власником якого є ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З наведеного слід зробити висновок, що позивач здійснював керування транспортним засобом «Mitsubishi L200», військовий номер НОМЕР_2 , у зв`язку з виконанням службових обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема порушення правил дорожнього руху, зокрема за ч. 1, 2, 3, 4, 6 і 7 статті 122 КУпАП.
При цьому, статтею 235-1 КУпАП встановлено, що військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм КУпАП вказує те, що військовій інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, вчинені водіями - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів під час керування ними транспортними засобами Збройних Сил України.
Положення ст. 235-1 КУпАП вказують на те, що військовій інспекції підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122 щодо водіїв військових транспортних засобів - військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, під час керування ними транспортними засобами Збройних Сил України, а щодо інших працівників Збройних Сил України - тільки під час виконання ними службових обов`язків. 
Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП здійснено органом Національної поліції з порушенням порядку підвідомчості, передбаченого ст. ст. 222, 235-1 КУпАП, не уповноваженим на це органом, у зв`язку з чим прийнята відповідачем постанова про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Крім наведеного, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 встановивши, що транспортний засіб, є військовим транспортним засобом, працівник поліції повинен вирішити питання щодо передачі матеріалів про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винного до дисциплінарної відповідальності.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА № 6331449 від 12.12.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Головного управління Національної поліції у Львівській області.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити.
Постанову серії ЕНА № 6331449 від 12.12.2025, винесену інспектором відділення поліції № 1 Золочівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Паламарчуком Павлом Мирославовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп).
Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя     Н.І. Зарева