Справа № 561/131/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року           с-ще Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
судді –     Світличного Р.В.,
з участю секретаря –   Савич Ж.В.,
позивача –     ОСОБА_1 ,
відповідачів –     ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , 
представника третьої особи –  Гнедко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Зарічне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Зарічненської селтщної радиї про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином,
УСТАНОВИВ:
12 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином та встановити дні та час для виховання та спілкування з дитиною.
На обґрунтування позову вказував, що з 01 березня 2016 року до 14 березня 2024 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Він є батьком малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення відповідачка ОСОБА_2 переїхала проживати в інший населений пункт до батьків та перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з дитиною. Коли відповідачка перебуває за кордоном, перешкоди у спілкуванні з дитиною чинять її батьки.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пред`явлений позов підтримав, з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували проти позову, проте показали, що жодних перешкод у побаченні з дитиною позивачу не чинили і не чинить. Між ними добровільно узгоджені способи участі позивача у вихованні сина.
Позивач ОСОБА_1 підтвердив пояснення відповідачів, що між ними на даний час узгоджені способи його участі у вихованні сина і останні не чинять жодних перешкод у побаченні з дитиною.
Представник органу опіки та піклування Зарічненської селищної ради в судовому засіданні пояснила, що між сторонами відсутній спір, оскільки в ході обстеження житлово-побутових умов сторін та при спілкуванні з ними та малолітньою дитиною було встановлено, що відповідачі не чинять перешкоди у спілкуванні з дитиною. Сторони самостійно визначають способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином. А тому орган опіки піклування виснував, що підстав для визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом спілкування немає.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це визнається сторонами.
Частиною 3 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України, ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.
На виконання ухвали суду від 23 березня 2026 року, Органом опіки та піклування Зарічненської селищної ради подано до суду письмовий висновок від 1 квітня 2026 року № 114, згідно якого Орган опіки та піклування вважає, що підстав для визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 немає. В ході обстеження умов проживання сторін та шляхом спілкування визначено, що відповідачі не чинять ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з сином і такий факт не заперечував батько дитини.
Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
В ході судового розгляду справи беззаперечно встановлено і сторонами визнається, що жодних прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 відповідачі не порушили і не порушують, ними права позивача на спілкування, побачення та виховання малолітнього сина ОСОБА_5 визнаються та не оспорюються.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16.
Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,50 грн покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263 – 265, 273 ЦПК України
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Учасники справи:
Позивач: 
ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідачі: 
ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: невідомий
ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: 

Суддя:           Р.В. Світличний