ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Алексюка О.В., перекладача Чобан Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Чернівців від 03 лютого 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджанської Республіки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і за його вчинення накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_2 09.12.2025 року приблизно о 15 год. 40 хв. в м. Чернівці по вул. Ентузіастів, буд. 2, керував т/з ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога у медичному закладі ЧОНД та підтверджується висновком лікаря №656 від 09.12.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ЄУНСП: 727/15943/25    Головуючий у І інстанції: Літвінова О.Г.
НП:33/822/150/26    Суддя-доповідач: Потоцький В.П.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2026 року, й скасувати таку постанову, а провадження у справі закрити.
Свої апеляційні доводи у частині поновлення строку на апеляційне оскарження умотивовує тим, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи і не знав про прийняте рішення щодо нього, тому просить поновити пропущений строк.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.
Стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції вказано порушення ним п. 2.9 ПДР, однак викладені у фабулі обставини фактично не розкривають змісту саме цього порушення, а зводяться лише до твердження про керування ним транспортним засобом з ознаками сп`яніння.
Зазначає, що працівники поліції не забезпечили реалізацію його права на користування послугами перекладача, незважаючи на те, що він є громадянином Азербайджанської Республіки, а також не роз`яснили йому процесуальні права.
Звертає увагу суду на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність зупинки транспортного засобу під його керуванням.
Указує також на порушення встановленої процедури виявлення ознак сп`яніння під час проведення огляду.
Посилається на те, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами.
Заслухавши доводи ОСОБА_4 , його захисника - адвоката Алексюка О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, доходжу такого.
Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд було здійснено за відсутності ОСОБА_5 . Водночас у матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, так само як і докази того, що копію постанови йому було надіслано у передбачений законом триденний строк.
Враховуючи дані обставини, строк на апеляційне оскарження постанови судді слід поновити як такий, що пропущений із поважних причин.
Згідно з ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_4 належним чином дотримані не були.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №535934 від 09 грудня 2025 року (а.с.1), ОСОБА_2 09.12.2025 приблизно о 15 год. 40 хв. у м. Чернівці по вул. Ентузіастів, 2 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився лікарем-наркологом у медичному закладі ЧОНД та підтверджується висновком лікаря № 656 від 09.12.2025р., відповідно до якого ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного сп`яніння. При цьому у протоколі зазначено, що своїми діями він порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.
Разом з тим виклад суті правопорушення у зазначеному протоколі є нечітким та суперечливим, що ставить під сумнів його допустимість як доказу у справі.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення фактично відображено два самостійних за своїм правовим значенням факти, зокрема, вказано про керування ОСОБА_6 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а також наведено посилання на висновок лікаря-нарколога № 656 від 09.12.2025 року, складений за результатами медичного огляду в ЧОНД, яким підтверджується перебування особи у стані наркотичного сп`яніння. 
Між тим зазначені обставини є різними за своїм юридичним змістом. Ознаки сп`яніння є лише підставою для направлення особи на медичний огляд у встановленому законом порядку та не є тотожними задокументованому факту перебування особи у відповідному стані. Їх одночасне й рівнозначне наведення у протоколі як складових об`єктивної сторони одного й того самого правопорушення позбавляє такий процесуальний документ необхідної чіткості та внутрішньої узгодженості.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Європейський суд з прав людини у своїй усталеній практиці наголошує на тому, що особа, якій пред`являється обвинувачення, має право бути негайно та детально поінформованою про характер і підставу обвинувачення у розумінні п. 3 «а» ст.6 ЄКПЛ. Хоча зазначена норма у буквальному розумінні стосується кримінального обвинувачення, Суд послідовно поширює її гарантії на провадження каральної природи, до яких відноситься і справа про адміністративне правопорушення з санкцією у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. 
Отже, зі змісту протоколу неможливо дійти однозначного висновку щодо того, яке саме протиправне діяння ставиться ОСОБА_7 у провину, що є порушенням його права на захист.
На вказане порушення, районний суд уваги не звернув та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про належність цього доказу. 
Поза увагою районного суду залишилося й істотне порушення працівниками поліції процесуальних прав ОСОБА_4 , гарантованих ст.268 КУпАП.
Так, як убачається з матеріалів справи,  ОСОБА_3 є громадянином Азербайджанської Республіки. Відповідно до змісту наявного у матеріалах справи відеозапису, під час роз`яснення працівником поліції процесуальних прав ОСОБА_7 , останній неодноразово повідомляв про те, що не розуміє змісту сказаного. Незважаючи на це, працівники поліції проігнорували зазначені заяви та продовжили вчинення процесуальних дій без вжиття заходів для забезпечення ОСОБА_6 можливості розуміти свої права, передбачені ст.268 КУпАП.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційний перегляд рішення районного суду було здійснено за участю перекладача, оскільки за його відсутності розгляд справи про адміністративне правопорушення був би неможливим, з огляду на те, що ОСОБА_3 не володіє мовою, якою здійснюється судочинство, та не може належним чином розуміти хід розгляду справи і реалізовувати своє право на захист, навіть за наявності у нього захисника. 
За таких обставин, роз`яснення прав ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, було суто формальним і не було спрямоване на реальне забезпечення його процесуальних прав, що у свою чергу позбавило ОСОБА_4 його реальної можливості реалізувати своє право на захист.
Отже, зібрані у справі докази отримані з порушенням вимог чинного законодавства, що виключає можливість їх використання як належної підстави для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є передчасним та необґрунтованим.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що судом першої інстанції не було дотримано обов`язку всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.9 а ПДР, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_4 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності у його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Чернівецького
апеляційного суду    В.П. Потоцький