справа № 757/29287/23-цголовуючий у суді І інстанції Соколов О.М.
провадження № 22-ц/824/8216/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
15 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Соколова О.М., у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 103 586,56 грн. з відповідними відсотками, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 згідно умов Договору № SAMDNWFC00068267700 від 07 червня 2021 року, укладеного на ім`я померлого ОСОБА_2 ; 1,02 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_2 згідно умов Договору № SAMDNWFC00033868197 від 02 грудня 2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом майна ОСОБА_2 , 2003 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 березня 2023 року, реєстр. № 475. Згідно вказаного Свідоцтва спадщина, на яку воно видане складається з: 103 586,56 грн. з відповідними відсотками, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 згідно умов Договору № SAMDNWFC00068267700 від 07 червня 2021 року, укладеного на ім`я померлого ОСОБА_2 ; 1,02 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_2 згідно умов Договору № SAMDNWFC00033868197 від 02 грудня 2021 року, укладеного на ім`я померлого ОСОБА_2 .
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «КБ «Приватбанк» на його користь 103 586,56 грн., що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 згідно умов Договору № SAMDNWFC00068267700 від 07 червня 2021 року, укладеного на ім`я померлого ОСОБА_2 ; 1,02 грн., що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_2 згідно умов Договору № SAMDNWFC00033868197 від 02 грудня 2021 року, укладеного на ім`я померлого ОСОБА_2 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі АТ «КБ «Приватбанк»просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ «КБ «Приватбанк» вказує, що банк жодним чином не відмовляє позивачу у виплаті коштів у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 березня 2023 року, реєстр. № 475, що підтверджується відповіддю Банку від 02 травня 2023 року за вих. № 20.1.0.0.0./7-230428/34969, яка долучена до матеріалів справи. Однак при цьому, АТ «КБ «ПриватБанк» повідомив позивача зокрема, але не виключно про наявність непогашеної заборгованості перед АТ «КБ «ПриватБанк» та про можливість виплати вкладу за умови погашення боргу, що вбачається з відповіді Банку від 18 травня 2023 року. На підтвердження наявності у позивача перед Банком заборгованості надано виписку по картковому рахунку, з якої вбачається, що борг становить 117 100,75 грн. При цьому, частину заборгованості Банком було списано ще 23 жовтня 2020 року у розмірі 259 024,53 грн. В обґрунтування своїх вимог про відсутність у позивача заборгованості перед Банком, позивач зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року у справі № 761/6220/18 Банку відмовлено у стягненні з нього заборгованості за кредитом, а тому вважає, що у нього відсутні невиконані грошові зобов`язання. На противагу такому аргументу позивача, зауважимо, що преюдиція не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні, шляхом подання відповідних доказів (Лист ВАСУ від 14.11.2012 № 2379/12/13-12). Тобто, обставини, встановлені судом у певній справі, не завжди не потребуватимуть доказування в інших. У справі № 761/6220/18, на яку посилається позивач, під час розгляду відсутні були докази, які надаються в даному судовому процесі, а саме: виписка по рахунку позивача. В такому випадку, судом не може бути проігнорована надана Банком вищевказана виписка по рахунку при наданні оцінки таким юридичним фактам, як видача кредитної картки, встановлення кредитного ліміту, його розмір та користування ним позивачем. Звертає увагу суду, що вказаний доказ не був предметом розгляду цивільної справи № 761/6220/18, на яку посилається позивач. Крім того, зазначає, що наявність судового рішення про відмову у задоволенні вимог кредитора за певний період, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, Тому, АТ «КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_1 , що виплата грошових коштів може бути після погашення простроченої заборгованості. Тому для вирішення цього питання та отримання спадщини, позивачу було рекомендовано звернутися до обслуговуючого відділення АТ «КБ «ПриватБанк» та надати необхідні документи, після перевірки яких, грошові кошти можуть бути перераховані на рахунок спадкоємця та за умови погашення заборгованості Отже, з огляду на вищевикладене, у даних правовідносинах АТ «КБ «ПриватБанк» діє в межах та на виконання норм чинного законодавства, в тому числі як суб`єкт первинного фінансового моніторингу, та не порушує права та законні інтереси спадкоємця. Позивач не надав доказів звернення до обслуговуючого відділення АТ «КБ «ПриватБанк» з пакетом документів і проходженням ідентифікації та/або верифікації клієнта для того, щоб АТ «КБ «ПриватБанк» в подальшому мав можливість зарахувати кошти на картку клієнта, та надати інші банківські послуги. Окрім іншого, позивач не надав і доказів виконання ним свого грошового зобов`язання перед Банком.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 103 586,56 грн. та 1,02 грн., при цьому щодо вимоги про стягнення вказаних сум з відповідними відсотками, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вказаної вимоги, оскільки стороною позивача не надано відповідних розрахунків.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1227 ЦК України встановлено, суми заробітної плати, пенсій, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).
Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.
Відповідно до ч. ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , який був племінником позивача ОСОБА_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. було відкрито спадкову справу № 3/2022.
Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 березня 2023 року, зареєстровано в реєстрі за № 475.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину позивач успадкував всі вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в на зберіганні у АТ «КБ «Приватбанк», а саме: 
103 586,56 грн. з відповідними відсотками, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 згідно умов Договору № SAMDNWFC00068267700 від 07 червня 2021 року, укладеного на ім`я померлого ОСОБА_2 ; 
1,02 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_2 згідно умов Договору № SAMDNWFC00033868197 від 02 грудня 2021 року, укладеного на ім`я померлого ОСОБА_2 .
Зазначене свідоцтво про право на спадщину є чинним, не оскаржено та не скасовано.
Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на його отримання.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.
25 квітня 2023 року позивач звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» із заявою про повернення грошових вкладів (з відповідними відсотками) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Листом АТ «КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0./7-230512/48333 від 18 травня 2023 року позивачу було повідомлено, що Банк не може провести виплату спадщини через наявну прострочену заборгованість у померлого ОСОБА_2 .
Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.
Так, відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
З матеріалів справи вбачається, що з позовом до банку ОСОБА_1 звернувся 11 липня 2023 року.
Позовна заява з доданими до неї документами, в тому числі і свідоцтвом про право на спадщину була направлена судом відповідачу, тобто АТ «КБ «Приватбанк» 13 липня 2023 року (т. 1а.с. 30).
У відповідності до клопотання банку від 06 вересня 2023 року, позовну заяву з додатками банк отримав 29 серпня 2023 року (т. 1 а.с. 35)..
За таких обставин строк для пред`явлення банком вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину, розпочав свій відлік 30 серпня 2023 року да сплив 29 лютого 2024 року.
Оскільки в межах визначеного законом строку банк жодних вимог до спадкоємця боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 не пред`являв, що не заперечувалось представником банку в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що банк, в силу вимог ч. 4 ст. 1281 ЦК України втратив право вимоги до ОСОБА_1 , як спадкоємця боржника ОСОБА_2 .
За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач має не виконанні боргові зобов`язання за кредитним договором б/н від 02 вересня 2010 року, апеляційний суд відхиляє, оскільки як було зазначено вище право вимоги за такими зобов`язаннями до позивача банк втратив.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав до задоволення позову. Судом повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів.
Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повне судове рішення складено 17 квітня 2026 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.