П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.04.2026  	Справа №607/5805/26 Провадження №3/607/2239/2026	

м. Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого лікарем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
встановив:
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №843494 від 06 березня 2026 року зазначено: «06 березня 2026 року о 13 год. 00 хв., у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно висловлював погрози (образи, нецензурну лайку) в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав шкоду психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2025 року». Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що будь-яких протиправних дій щодо ОСОБА_2 не вчиняв. Також зазначив, що 06 березня 2026 року о 13 год. 00 хв. він не був за адресою місця проживання, оскільки перебував на робочому місці та здійснював прийом пацієнтів.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Федчишин Г.С. в судовому засіданні просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП. 
Допитана в якості свідка ОСОБА_3 в суді пояснила, що 06 березня 2026 року приблизно о 12 год. 30 хв. вона прибула до медичної клініки на прийом до лікаря ОСОБА_1 . Зайшовши у приміщення клініки вона побачила в робочому кабінеті ОСОБА_1 . Через деякий час вона зайшла в кабінет до ОСОБА_1 на консультацію, яка тривала приблизно до 14 год. 00 хв. Лікар ОСОБА_1 протягом вказаного часу перебував на робочому місці.
Проаналізувавши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, свідка, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб (ч.3 ст.173-2 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, до матеріалів справи долучено: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №843494 від 06 березня 2026 року, у якому зазначено, що 06 березня 2026 року о 13 год. 00 хв., у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно висловлював погрози (образи, нецензурну лайку) в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав шкоду психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2025 року;
- відеозапис під назвою export-ig9de, який міститься на оптичному носію інформації – DVD-R диску. Фіксація відеозапису починається о 13 год. 40 хв. 06 березня 2026 року. На відеозаписі зафіксовано ОСОБА_2 , яка повідомляє повідомляє працівникам поліції про те, що чоловік не дозволяє їй дивитись телевізор. Інших осіб в квартирі немає (00:00:57). На запитання поліцейського: «Де чоловік», ОСОБА_2 відповідає: «Я не знаю». Також під час спілкування ОСОБА_2 повідомила, що домашнє насильство було раніше, причиною звернення 06 березня 2026 року є перешкоди з боку чоловіка в користування телевізором (00:01:42); 
- письмове пояснення ОСОБА_2 від 06 березня 2026 року, у якому вона зазначила, що 06 березня 2026 року приблизно о 06 год. ранку чоловік вимкнув інтернет, не дозволяє дивитись телевізор. 04 березня 2026 року вона викликала майстра, який повідомив, що чоловік замінив пароль. 06 березня 2026 року вона знову подзвонила до майстра, однак майстер відповів, що нічим не зможе допомогти, оскільки чоловік постійно змінює пароль від інтернету. Чоловік її ображає, обзиває та каже, що у неї шизофренія;
- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 06 березня 2026 року;
- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ №105043 від 06 березня 2026 року, винесеного стосовно ОСОБА_1 строком на 10 діб;
- рапорт поліцейського взводу 1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області рядового поліції Онишко Р.І. від 06 березня 2026 року, зі змісту якого вбачається, що 06 березня 2026 року здійснювався виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши за адресою було виявлено заявницю ОСОБА_2 , яка повідомила, що чоловік ОСОБА_1 вчинив стосовно неї домашнє насильство, висловлює погрози, словесно ображає;
- витяг з ІПНП України від 07 березня 2026 року.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до пунктів 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
У справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.
Так, у справах про психологічне домашнє насильства обов`язково необхідно встановлювати які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.
При цьому, дії визначені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону (психологічне та фізичне насильство) становлять склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, лише за умови, що внаслідок їх вчинення така шкода настала. В іншому ж випадку (за відсутності таких даних) доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи) і, відповідно, відображені у постанові судді.
За відсутності таких даних доведеною вину особи у вчинені домашнього насильства у формі психологічного насильства вважати не можна.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №843494 від 06 березня 2026 року зазначено, що ОСОБА_1 06 березня 2026 року о 13 год. 00 хв., умисно висловлював погрози (образи, нецензурну лайку) в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив вчинення будь-яких протиправних дій щодо ОСОБА_2 та пояснив, що 06 березня 2026 року о 13 год. 00 хв. він перебував на робочому місці та здійснював прийом пацієнтів.
Вказані обставини підтвердила допитана в якості свідка ОСОБА_3 яка повідомила, що 06 березня 2026 року приблизно о 12 год. 30 хв. вона прибула до медичної клініки на прийом до лікаря ОСОБА_1 . Зайшовши у приміщення вона побачила у робочому кабінеті ОСОБА_1 . Через деякий час вона зайшла в кабінет до ОСОБА_1 на консультацію, яка тривала приблизно до 14 год. 00 хв. Лікар ОСОБА_1 протягом вказаного часу перебував на робочому місці.
На відеозаписі під назвою export-ig9de зафіксовано, що ОСОБА_2 повідомила працівникам поліції про те, що чоловік не дозволяє їй дивитись телевізор. Інших осіб в квартирі немає (00:00:57). На запитання поліцейського: «Де чоловік», ОСОБА_2 відповідає: «Я не знаю». На вказаному відеозаписі не зафіксовано обставин вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 . Крім того, на відеозаписі ОСОБА_2 повідомляє про перешкоди з боку чоловіка ОСОБА_1 щодо перегляду телевізора та користування мережею інтернет. Вказані обставини стали причиною звернення до поліції (00:01:42 відеозапису). ОСОБА_2 не повідомляє жодних відомостей щодо вчинення стосовно неї домашнього насильства з боку чоловіка ОСОБА_1 06 березня 2026 року о 13 год. 00 хв. 
У письмовому поясненні від 06 березня 2026 року ОСОБА_2 зазначила про наявність між нею та чоловіком ОСОБА_1 конфлікту з приводу користування інтернетом та телевізором. Крім того у поясненні ОСОБА_2 зазначила, що чоловік зневажливо ставиться до неї, раніше неодноразово обзивав та погрожував. При цьому суд враховує, що у вказаному поясненні не міститься жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 06 березня 2026 року о 13 год. 00 хв. вчинив домашнє насильство стосовно ОСОБА_2 . 
Зі змісту вищевказаного пояснення вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце конфлікт на побутовому підґрунті з приводу користування мережею інтернет та перегляду телевізора. При цьому, наявність між сторонами вищевказаного конфлікту не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 06 березня 2026 року о 13 год. 00 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.
Копія термінового заборонного припису серії ЕТ №105043 від 06 березня 2026 року, не може вважатися достатніми доказом вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , оскільки терміновий заборонний припис є формою реагування працівників поліції на конфлікт та виноситься за заявою особи, яка вважає себе постраждалою.
Рапорт працівника поліції, який не містить фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, сам по собі, в силу положень ст.251 КУпАП не може бути доказом по даній справі.
Жодних інших доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_2 , які б поза розумним сумнівом спростовували пояснення ОСОБА_1 та підтверджували відомості вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 268, 277, 287 КУпАП, суд -
постановив:
Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя	Т. Я. Багрій