ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/24263/24 пров. № А/857/15607/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі № 380/24263/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, Трускавецької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради, ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу,-
суддя у І інстанції Кухар Н.А.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Трускавецької міської ради, Управління містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради, Відділу державного архітектурно будівельного контролю Трускавецької міської ради, ОСОБА_2 в якому (з врахуванням уточнення позовних вимог) просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ номер 54 Управління містобудування, архітектури та землекористування від 08 вересня 2020 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна" згідно якого було присвоєно адресу об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, кадастровий номер 4611500000:01:011:0028 багатоквартирний житловий будинок приміщенням громадського і технічного призначення - АДРЕСА_1 ; визнати дії суб`єкта владних повноважень Управління містобудування, архітектури та землекористування протиправними, а саме внесення відомостей до адресного реєстру Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва із зазначеною адресою по АДРЕСА_1 ; зобов`язати Трускавецьку міську раду та Управління містобудування, архітектури та землекористування ТМР - анулювати адресу АДРЕСА_1 та упорядкувати нумерацію об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці 4611500000:01:011:0028 багатоквартирний житловий будинок приміщенням громадського і технічного призначення - 17 по АДРЕСА_1 та привести у відповідність до відкритих даних на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва; встановити відсутність компетенції (повноважень) заступника начальника УМАтаЗ, начальника відділу містобудування і архітектури, головний архітектор Кушнір З.В. в прийнятті даного Наказу 54; стягнути із Управління містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради - суб`єкта владних повноважень кошти на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю в розмірі 50 000 грн.
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що його зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , проживав у двох квартирах даного будинку 6 та 5 із народження на законних підставах. В 2019 році будинок був знесений забудовником та "колишнім" власником ОСОБА_2 . Всі нібито колишні власники будинку зобов`язувались забезпечити житлом всіх мешканців знищеного будинку АДРЕСА_1 , це підтверджується попередніми договорами, які зазначені в Рішенні 39 виконавчого комітету "Про надання дозволу на розроблення детального плану території по АДРЕСА_1 » від 28 січня 2016 року. Вважає оскаржуваний наказ номер 54 протиправним та таким, що прийнятий всупереч вимогам чинного законодавства України.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року в адміністративному позові було відмовлено повністю.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прийняття Наказу №54 фактично порушило законне право позивача та його сім`ї на житло та інші права передбачені Конституцією України. Суд першої інстанції разом із Трускавецькою міською радою сфальсифікували докази по справі. Так, суд першої інстанції перебуває у змові із Трускавецькою міською радою так як 25 березня 2025 року поштою тільки надійшли документи до суду витребувані із Трускавецької міської ради відповідно до ухвали від 06 березня 2025 року, які не були досліджені судом першої інстанції та завчасно винесено рішення від 18 березня 2025 року враховуючи наявні матеріали судової справи.
Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 08 вересня 2020 року Управлінням містобудування, архітектури та землекористування Трускавецької міської ради видано наказ №54 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна", відповідно до якого присвоєно адресу нерухомому майну на земельній ділянці, кадастровий номер 4611500000:01:011:0028 багатоквартирному житловому будинку з приміщенням громадського і технічного призначення: загальною площею будинку - 3453,6 кв.м., загальною площею квартир - 2674,6 кв.м., житловою площею - 1320 кв.м., площею нежитлових приміщень - 779,0 кв.м.: багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського і технічного призначення - АДРЕСА_1 .
Підставою для винесення наказу стали: заява ОСОБА_2 від 04.09.2020 р про присвоєння адреси об`єкту нерухомового майна - багатоквартирному житловому будинку з приміщеннями громадського і технічного призначення по вул. Шевченка у м. Трускавець, згідно сертифікату №ЛВ 122200831137 від 09.2020 зареєстрованому відділом ДАБК Трускавецької міської ради, що підтверджує його готовність до експлуатації та подані до нього документи, беручи до уваги технічний паспорт на будинок квартирного типу від 23.07.2020 р. виданий "Альянс-Консалтинг ІФ"; сертифікат № ЛВ 122200831137, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського і технічного призначення на АДРЕСА_1 ; акт готовності об`єкта до експлуатації багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського і технічного призначення на АДРЕСА_1 ; технічний паспорт на будинок квартирного типу від 23.07.2020; договір оренди землі від 24.01.2019; Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 221376763 від 25.08.2020р.
Позивач вважає такий наказ протиправним та таким, що порушує його права звернувся до суду.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.
Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень, тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача. 
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 12.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України. При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.
Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. В постанові Верховного Суду України від 24.02.2015 по справі №21-34а15 зазначено, що за змістом статті 6 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною.
В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. 
У рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Таким чином, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага. При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
При цьому, порушення вимог Закону бездіяльністю владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання її протиправною є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Отже, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як то наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом у постанові від 22.05.2022 по справі № 826/14230/16.
Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/4406/16 та від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18.
Позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання протиправним наказу № 54 Управління містобудування, архітектури та землекористування від 08 вересня 2020 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна" згідно якого було присвоєно об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, кадастровий номер 4611500000:01:011:0028 багатоквартирний житловий будинок приміщенням громадського і технічного призначення адресу - №17 А по вул. Шевченка м. Трускавець Львівської області, однак не надав суду доказів того, що даним наказом порушено його права чи інтереси та що скасування зазначеного наказу зможе відновити його порушені права, а тому, апеляційний суд вважає, що оскаржуваним наказом не порушено прав чи інтересів позивача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні такої позовної вимоги.
Інші позовні вимоги щодо встановлення відсутності компетенції (повноважень) заступника начальника УМАтаЗ, начальника відділу містобудування і архітектури, головний архітектор Кушнір З.В. приймати даний Наказ та зобов`язання залишити об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці кадастровий номер 4611500000:01:011:0028 багатоквартирному житловому будинку із приміщенням громадського і технічного призначення адресу - №17 по вул. Тараса Шевченка м. Трускавець Львівської області, стягнення моральної шкоди є похідними позовними вимогами, тобто залежать від задоволення основної вимоги, а тому у їх задоволенні судом першої інстанції також обгрунтовано відмовлено.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції, законне та обґрунтоване, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.
Згідно статі 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі № 380/24263/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук