Справа № 214/8150/25
2/214/38/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
09 квітня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гриня Н.Г.,
за участю секретаря – Гайдученко С.О,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/8150/26 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії,-
ВСТАНОВИВ:
18.08.2025 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулася до суду з позовною заявою в якій просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2013 по 30.04.2025 у розмірі основного боргу – 72887,23 грн, абонентське обслуговування у розмірі – 339,00 грн, інфляційні втрати – 34547,49 грн., 3% річних – 8002,13 грн, пеню у розмірі – 1129,73 грн та сплачений судовий збір 3028,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якої є відповідач. Відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.10.2013 по 30.04.2025 у розмірі 72887,23 грн, яку просить стягнути з відповідача, а також зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з останнього, інфляційні втрати – 34547,49 грн, 3% річних – 8002,13 грн, пеню у розмірі 1129,73 грн, плата за абонентське обслуговування – 339,00 та сплачений судовий збір 3028,00 грн. 
Ухвалою суду від 18.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 30.10.2025 року здійснено перехід зі спрощеного провадження без повідомлення сторін в спрощене провадження з викликом сторін, одночасно ухвалою суду витребувано докази.
27.11.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що визнає позовні вимоги частково. Посилається на те, що він є власником вищевказаної квартири, а відповідно споживачем комунальних послуг з 02.02.2023, таким чином обов`язок по сплаті комунальних послуг за вказаною адресою у ОСОБА_1 з моменту реєстрації за ним права власності на квартиру, тобто з 02.02.2023. Крім того зазначає, що позивач звернувся з позовом до суду 15.08.2025, тому частина позовних вимог знаходиться поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови в у відповідній частині позову. У зв`язку з вищевикладеним просить задовольнити позовні вимоги частково за період з 15.08.2022 по 15.08.2025, а саме суму заборгованості 18889,91 грн, інфляційні втрати 2445,09 грн, 3% річних 622,78, пеню 47,11 грн за період з 15.08.2024 по 15.08.2025, плату за абонентське обслуговування 303,40 грн.
Представник позивача скористався правом подання відповіді на відзив. Що стосується доводів відповідача про пропуск строків позовної давності, позивач вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.
Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв до 30.06.2023 відповідно до постанови КМУ від 25.04.2023 року №383. Запроваджені в період дії карантину обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливали на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, вводили певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України №530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.
У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин настрок дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності,передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02.04.2020.
Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2013 до 30.04.2025 закінчився під час дії карантину і воєнного стану, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.
16.12.2025 року ухвалою витребувано повторно у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Гуц Ю.В. копії матеріалів спадкової справи, а саме копії сторінок, на яких міститься інформація щодо свідоцтва про смерть спадкодавця, спадкоємця, який подав заяву про прийняття спадщини та свідоцтва про право на спадщину, заведеної щодо успадкування житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємець квартири ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 02.02.2023, реєстровий №53, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 932437612110, номер відомостей про речове право: 49129931.
06.04.2026 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Гуц Ю.В. надала запитувані документи (а.с.64-67).
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, наполягала на задоволенні позовних вимог. Крім того направила до суду додаткові пояснення, відповідно до яких посилається на те, що із витребуваних судом копій документів слідує, що до майна ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою її спадкоємця за законом – сина ОСОБА_1 було заведено спадкову справу за №91/2021. На день смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 02.02.2023 спадкоємцю за законом - ОСОБА_1 видано ОСОБА_3 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу свідоцтво про право на спадщину за законом, на вказану вище квартиру. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, позивач вважає, що ОСОБА_1 має нести тягар утримання майна з моменту відкриття спадщини (тобто з 18.03.2021), а не з моменту оформлення свідоцтва про право на спадщину. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заборгованість за житлово-комунальні послуги, входить до складу спадщини та переходять до спадкоємця в межах вартості успадкованого майна. Таким чином, вимоги Позивача щодо стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.10.2013 по 30.04.2025 є правомірними, з огляду на прийняття спадщини спадкоємцем та взяття на себе обов`язку зі сплати заборгованості. У зв`язку з вищевикладеним, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Штефана Д.Ю. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просив ухвалити судове рішення з урахування відзиву на позовну заяву.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2023 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з постачання теплової енергії, що надається АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою (а.с.5).
Із витребуваних судом копій документів слідує, що до майна ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою її спадкоємця за законом – сина ОСОБА_1 було заведено спадкову справу за №91/2021.
На день смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
02.02.2023 спадкоємцю за законом - ОСОБА_1 видано ОСОБА_3 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу свідоцтво про право на спадщину за законом, на вказану вище квартиру (а.с.67).
Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житла відповідача, до того ж судом встановлено, що відповідач є власником квартири, і відповідно є споживачем послуг, які надає позивач, але оплату за надані послуги здійснює не в повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість.
Сума заборгованості з постачання теплової енергії за період з 01.10.2013 по 30.04.2025 становить 72887,23 грн.
Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18).
Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат 34547,49 грн, 3% річних 8002,13 грн та пені 1129,73 грн, що підтверджується відповідними розрахунками (а.с.6-9).
Доказів на спростовування зазначеного відповідачем не надано.
Правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з постачання теплової енергії, врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV(далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830(далі Правила).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIIIвстановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктами 31, 32 Правил установлено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.
Згідно пунктів 35-37 Правил, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, позивач вважає, що ОСОБА_1 має нести тягар утримання майна з моменту відкриття спадщини (тобто з 18.03.2021), а не з моменту оформлення свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заборгованість за житлово-комунальні послуги, входить до складу спадщини та переходять до спадкоємця в межах вартості успадкованого майна.
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.10.2013 по 30.04.2025 є правомірними, з огляду на прийняття спадщини спадкоємцем та взяття на себе обов`язку зі сплати заборгованості.
Ураховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач, будучи зареєстрованим за вказаною вище адресою та користуючись житлово-комунальними послугами, несе відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати, отже відповідає за пред`явленим АТ «Криворізька теплоцентраль» до нього позовом.
Стосовно заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності.
За нормами статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.
Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Так у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.
Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2013 до 30.04.2025 закінчився під час дії карантину і воєнного стану, а тому ці строки продовжуються.
Відтак доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3статті 12 ЦПК України).
Оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем при подачі позову до суду понесено витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн, який з врахуванням задоволених вимог, суд вважає необхідним покласти на відповідача.
Керуючись статями64,67,68 ЖК України, статями 509,525,625 ЦК України, статями10,12,13,81,141,263,265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.10.2013 по 19.03.2017 у розмірі основного боргу – 8800,04 грн, інфляційні втрати – 10763,71 грн, 3% річних – 2102,14 грн, а всього 21665 (двадцять одна тисяча шістсотшістдесят п`ять) грн 89 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: 
Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», код ЄДРПОУ 00130850, юридична адреса: вул. Електрична, буд. 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя       Н.Г. Гринь