Справа №463/2979/26
Провадження №3/463/756/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року Суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г.Б., за участі захисника Бабій І.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 18 березня 2026 року о 12:30 год. у м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 188А, вчинив злісну непокору неодноразовій законній вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме відмовився вийти з автомобіля та пройти до РТЦК та СП у зв`язку із вчиненням правопорушення за ст. 210-1 КУпАП від 13 вересня 2025 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
Захисник в судовому засіданні просила справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, а також у рапорті працівника поліції вказано, що ОСОБА_1 відмовився на законну вимогу працівника поліції вийти з автомобіля та проїхати у ТЦК та СП. Дані обставини також зафіксовані на нагрудні камери працівників поліції. Однак будь-яких доказів, які б підтверджували законність вимог працівників поліції, зокрема те, що за базами ІПНП водій ОСОБА_1 підлягав доставленню до ТЦК та СП для складання протоколу як вказано у рапорті поліцейського та як вбачається з відеозаписів, до матеріалів справи не долучено. При цьому вказує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом винуватості особи у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вважає, що працівниками патрульної поліції не надано належних доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків. Тобто протиправним діянням буде злісна непокора щодо кожного розпорядження чи вимоги поліцейського, якщо вони законні та пред`являються у процесі виконання ним службових обов`язків, зокрема з охорони громадського (публічного) порядку. Кваліфікуючою ознакою цього правопорушення визначають спосіб його вчинення - злісність непокори, що полягає у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.
Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.
Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.
Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.
Так згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За змістом абз. 2 п. 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. 
Згідно з абз. 16 п. 79 Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Частиною 1 ст. 259 КУпАП встановлено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено, зокрема, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, поліцейським. Доставлення порушника має бути проведено в можливо короткий строк.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.
При цьому відповідно до ст. 235 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 210-1, 211 КУпАП уповноважені розглядати та накладати адміністративні стягнення керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, натомість у органів Національної поліції такі повноваження відсутні.
Відтак вина у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №139242 від 18 березня 2026 року, рапортом інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП у Львівській обл. ДПП лейтенанта поліції Годунка В. від 18 березня 2026 року та відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
Вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, та відтак клопотання останнього про закриття справи у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення не підлягає задоволенню.
Враховуючи наведені обставини, особу правопорушника, характер і ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку, що застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції відповідної статті є необхідним та достатнім для його виправлення і виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. 
Окрім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 185, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Г.Б. Жовнір