Справа №443/2241/25
Провадження №2/443/250/26

РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)

20 березня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді     Равлінка Р.Г., 
секретар судового засідання    Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Садки в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:
Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Садки в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право на частину земельної частки (паю) на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 3,19 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 зареєстрований 24.07.1997 та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право на частину земельної частки (паю) на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 3,19 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 зареєстрований 24.07.1997.

Обґрунтування позовних вимог.
В обґрунтування позовної заяви представник позивачів покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла тітка позивачів по материній лінії ОСОБА_5 .. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 3,19 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 24.07.1997. Згідно довідки Ходорівської міської ради №170 від 20.11.2025, ОСОБА_5 постійно проживала та була зареєстрована одна в АДРЕСА_1 до моменту своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_4 займалася похороном та прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_5 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін. Оскільки ОСОБА_5 заповіту на випадок своєї смерті не залишала, то спадкування відбулося за законом. ОСОБА_5 була одружена із ОСОБА_3 , однак на момент своєї смерті спільно з ним не проживала, оскільки він покинув її та перебрався проживати до себе в с. Репехів Жидачівського району Львівської області. Спільних дітей у них не було. Шлюб вони не розривали. Натомість, матір позивачів ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_5 , вступивши в управління та володіння спадковим майном, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла матір позивачів ОСОБА_4 .. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 3,19 умовних кадастрових гектари, що вона фактично успадкувала після смерті своєї сестри ОСОБА_5 , однак юридично не оформила. ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіту не залишала, а тому спадкування відбулося за законом. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом були її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Чоловік покійної ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позивачі прийняли спадщину після смерті своєї матері, звернувшись в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №237/2016. Право на земельну частку розміром 3,19 умовних кадастрових гектарів, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 24.07.1997, вони не успадковували. Згодом позивачі вирішили юридично оформити спадщину відносно земельної частки (паю), розміром 3,19 умовних кадастрових гектари, що їхня матір фактично успадкувала після смерті своєї сестри ОСОБА_5 , однак юридично не оформила. Оскільки правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) втрачено, то представник позивачів звернувся із адвокатським запитом у Відділ №5 Управління забезпечення реалізації державної політики Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щоб отримати інформацію про наявність у ОСОБА_5 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради. Довідкою від 04.12.2025 повідомлено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Вербицькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії НОМЕР_3 від 24.07.1997 на ОСОБА_5 .. Реєстраційний номер 165. Площа земельної ділянки 3,19 умовних кадастрових гектари. 12.12.2025 позивачі звернулися в Жидачівську Державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) , що знаходиться на території Вербицької сільської ради Стрийського району Львівської області, що належала сестрі ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої була її сестра - ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Процесуальні рішення, постановлені по справі
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 09.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 23.01.2026 /а.с.30-31/.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.01.2026 підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06.02.2026. Витребувано у Перемишлянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України: інформацію про наявність чи відсутність актового запису про смерть відповідача ОСОБА_3 , 1927 року народження, зареєстрованого за адресою: с. Репехів, Львівський район, Львівська область, та в разі наявності такої, надати суду належним чином завірену копію актового запису про смерть ОСОБА_3 , 1927 року народження, зареєстрованого за адресою: с. Репехів, Львівський район, Львівська область /а.с.50-51/.
06.02.2026 цивільна справа №443/2241/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа: територіальна громада села Садки в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, призначена на 06.02.2026 09 год 10 хв знята з розгляду у зв`язку з тим, що суддя Равлінко Р.Г. перебував на лікарняному /а.с.65/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.02.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідача справу розглядом відкладено на 20.03.2026. Витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України: інформацію про наявність чи відсутність актового запису про смерть відповідача ОСОБА_3 , 1927 року народження, зареєстрованого за адресою: с. Репехів, Львівський район, Львівська область, та в разі наявності такої, надати суду належним чином завірену копію актового запису про смерть ОСОБА_3 , 1927 року народження, зареєстрованого за адресою: с. Репехів, Львівський район, Львівська область /а.с.75-76/.
Розгляд справи по суті відбувся 20.03.2026 за відсутності сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.
Від представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Яременка І.О., надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності позивачів. Позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 
Представник третьої особи, територіальна громада села Садки в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області подав заяву третьої особи, згідно якої просить розглядати справу без його участі та винести рішення за наявними в ній матеріалами.
Згідно відомостей Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України місце реєстрації ОСОБА_3 є с. Репехів, Львівський район, Львівська область. Судом скеровувались виклики ОСОБА_3 у судові засідання на зазначену адресу та конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням виклику у судове засідання.
Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до архівної довідки №К-53 від 04.03.2020 у фонді 201 "Греко-католицька митрополича консисторія, м. Львів", у метричній книзі греко-католицької парафії с. Сугрів Бібрського повіту Львівського воєводства з записами про народження, одруження та смерть за 1910-1915, 1917-1942 під № 5 виявлено запис про народження ОСОБА_7 за 1925 року: ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ). народжена ІНФОРМАЦІЯ_6 , будинок № 85, греко-католицького віросповідання. Батько: ОСОБА_10 ( ОСОБА_10 ), син ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 ) та ОСОБА_14 ( ОСОБА_14 ). Мати: ОСОБА_16 ( ОСОБА_16 ) дочка ОСОБА_18 (ОСОБА_18) та ОСОБА_19 ( ОСОБА_19 ) /а.с.12/.
Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СКУ №00028529830 від 13.11.2020, ОСОБА_21 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , а її батьками були ОСОБА_22 та ОСОБА_23 /а.с.13/.
Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00028530259 від 13.11.2020, ОСОБА_3 та ОСОБА_24 13.04.1955 зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний актовий  запис №4 та після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_24 » /а.с.14/.
Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00028529326 від 13.11.2020, ОСОБА_6 та ОСОБА_26 18.04.1959 зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №4 та після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_26 » /а.с.15/.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 10.11.2020, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 /а.с.16/.
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00028479305 від 10.11.2020, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 74 роки про що було зроблено відповідний актовий запис №37 /а.с.17/.
Відповідно до довідки №170 від 20.11.2025 виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради про те, що згідно записів у по-господарській книзі № 1 числиться господарство по АДРЕСА_1 , де постійно проживала та була зареєстрована одна, ОСОБА_5 , до моменту своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відсутність заборони на майно в АДРЕСА_1 перевірено. Від імені ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_4 займалася похороном та прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_5 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін /а.с.18/.
Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №83251743 від 13.11.2025, за параметрами пошуку ОСОБА_5 інформація відсутня /а.с.19/.
Згідно з довідкою відділу №5 Управління надання адміністративних послуг №5 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 04.12.2025 № 2663/15-25, повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Вербицькій сільській раді, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 04.06.1997 № 352, за ОСОБА_5 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 3,19 умовних кадастрових гектарів на території Вербицької сільської ради Сертифікат серії НОМЕР_4 зареєстрований 24.07.1997 за № 165. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування на вищезгадані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_5 у відділі не зареєстровано /а.с.20/.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.02.2008, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 71 рік, про що було зроблено відповідний актовий запис №14 /а.с.22/.
Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №83251748 від 13.11.2025, після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу №237/2016 та 10.04.2019 видано свідоцтво про право на спадщину №64038580 та №64038615 /а.с.23/.
Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій №513/02-31 від 12.12.2025 відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) /а.с.24/.
Відповідно до відповіді Перемишлянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №33.8-02-15/44 від 29.01.2026 та Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №248/23.20-108 від 05.03.2026, актового запису про смерть ОСОБА_3 , 1927 року народження, не знайдено /а.с.63, 86/.

Також в судовому засіданні було досліджено спадкову справу №237/2016, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до заяви ОСОБА_2 в Жидачівську ДНК останній приймає спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 в Жидачівську ДНК останній дає свою згоду на включення його брата - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті їхньої мами - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такого спадкоємця, що спадщину прийняв вчасно та терміну не пропустив, а також дає свою згоду, щоб йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Вербицької сільської ради, Жидачівського району, Львівської області.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 в Жидачівську ДНК останній приймає спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області.
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договору) № 43742300 від 28.04.2016, за параметрами пошуку ОСОБА_4 інформація відсутня.
Згідно з довідкою №252 від 16.03.2016, видана виконавчим комітетом Вербицької сільської ради про те, що згідно записів у по-господарській книзі № 12 Вербицької сільської ради числиться господарство по АДРЕСА_2 де проживала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відсутність заборони на майно в АДРЕСА_2 перевірено. Заборгованості по податкових та страхових платежах за 2015 рік немає. ОСОБА_4 була прописана та проживала в АДРЕСА_2 . Разом з нею до дня смерті і на день смерті проживав син ОСОБА_2 та проживає і в даний час. Від імені ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_2 проживав разом з матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня і на день смерті матері, займався похороном та обробляє земельну ділянку.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.
Стаття 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
Згідно із ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме. - місцезнаходження майна або його основної частини.
Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. 
Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її;  спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.
З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 , прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді права на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 3,19 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 зареєстрований 24.07.1997, у встановленому законом порядку, вступивши в управління та володіння спадковим майном. 
Також судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді права по на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 3,19 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 зареєстрований 24.07.1997, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки у позивачів відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Зважаючи на вищевикладене, враховуючи те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом, оскільки є синами ОСОБА_4 , відтак суд констатує що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право на спірну земельну ділянку, а відтак позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

вирішив:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Садки в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на частину земельної частки (паю) на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 3,19 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 зареєстрований 24.07.1997.
Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на частину земельної частки (паю) на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 3,19 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 зареєстрований 24.07.1997.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя       Р.Г. Равлінко