справа № 991/1006/26
провадження № 11-сс/991/166/26
слідчий суддя:  ОСОБА_1 
доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року          місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , 
за участі захисника ОСОБА_6 , 
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеокоференції),
прокурора ОСОБА_8 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.02.2026 р. про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 52023000000000154 від 03.04.2023 р. відносно:

ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, -
в с т а н о в и л а:

19.02.2026 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла вказана апеляційна скарга, яку цього ж дня призначено до розгляду.

1.Короткий зміст оскаржуваної ухвали та апеляційної скарги. 

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання детектива НАБУ ОСОБА_9 , погоджене з прокурором САП ОСОБА_8 , та змінено ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначено заставу у розмірі 10 млн. грн. 
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків, визначених ст. 194 КПК України. 
Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України. Наголошує на необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, оскільки з її змісту та наданих до клопотання матеріалів неможливо встановити, що ОСОБА_10 мав спільній умисел з іншими підозрюваними на заволодіння земельними ділянками територіальної громади м. Києва поза процедурою земельних торгів. Окремо зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також, наголошує на непомірності застави, визначеної оскаржуваною ухвалою, оскільки слідчий суддя не звернув увагу на поведінку підозрюваного, який протягом двох місяців виконував покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК країни. Крім того, в матеріалах клопотання відсутні дані, які б вказували, що ОСОБА_7 вчиняв дії з метою переховування від суду, погрожував свідкам у даному провадженні, чи перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином. 

2.Узагальнений виклад позицій учасників апеляційного провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Додатково наголосив на необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також на непомірності для підозрюваного розміру застави. Вважає, що належне забезпечення процесуальної поведінки ОСОБА_7 може бути досягнуто шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника та наголосив на непомірності визначеного слідчим суддею розміру застави, оскільки його родина не має 10 млн. грн. для її внесення. На його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Більше того, на все його майно накладено арешт. 
Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що стороною обвинувачення надано докази не лише на підтвердження причетності ОСОБА_7 до інкримінованих кримінальних правопорушень, але й залучення іншим підозрюваним ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення свого племінника ОСОБА_7 , який відповідав за забудову земельних ділянок територіальної громади м. Києва, отриманих поза процедурою земельних торгів. Наголосив, що після повідомлення про підозру іншим особам у даному провадженні ОСОБА_7 подарував своїй дружині дві земельні ділянки та садовий будинок, щоб уникнути їх арешту. Відтак, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

3.Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

За змістом клопотання про зміну запобіжного заходу, яке було предметом розгляду слідчого судді, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 52023000000000154 від 03.04.2023 р., зокрема за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України. 
За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_12 у період 2019-2023 р.р. створив злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із оберненням майна та активів територіальної громади м. Києва на користь членів злочинної організації, підкупу службових осіб органу місцевого самоврядування, а також у 2019-2025 р.р. здійснював керівництво такою злочинною організацією та залучав до її протиправної діяльності інших осіб. До складу злочинної організації у 2019-2023 р.р. увійшли заступник голови КМДА з питань здійснення самоврядних повноважень ОСОБА_13 , депутат Київради - голова постійної комісії КМР з питань архітектури, містопланування та земельних відносин ОСОБА_14 , депутат КМР - член земельної комісії КМР ОСОБА_15 , перший заступник директора КП «Спецжитлофонд» виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_16 , заступник директора КП «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_17 , а також ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . 
Злочинна організація, використовуючи службові повноваження, посади та зв`язки її учасників, встановила контроль над окремими питаннями земельної та інвестиційної сфер у м. Києві. Маючи організаційні та адміністративні можливості, учасники організації обирали привабливі земельні ділянки та забезпечували самочинне спорудження на них будівель невеликої площі, право власності на які реєстрували на підконтрольних осіб. Після чого, вже підконтрольні особи подавали до міської ради заяви про передачу їм прав на земельні ділянки нібито для обслуговування таких споруд, що дозволяло уникати процедури конкурентних торгів. Такому злочинному механізму учасники організації присвоїли кодову назву «Торгівля». При цьому, депутати КМР та службові особи КМДА, будучи учасниками злочинної організації, або ж перебуваючи під її впливом, забезпечували прийняття необхідних рішень, внаслідок яких під обслуговування цих «об`єктів нерухомості» виділялись земельні ділянки непропорційної площі та без процедури торгів. ОСОБА_12 контролював вказаний процес як через вплив на частину депутатів КМР, так і шляхом надання їм неправомірної вигоди.
Для забезпечення такої діяльності ОСОБА_12 використовувався офіс у бізнес-центрі «IQ» у м. Києві, де під його головуванням проводилися закриті наради, на яких надавалися вказівки щодо дій посадовців, включно з призначенням лояльних осіб, звільненням підпорядкованих службовців, виділення бюджетних коштів в інтересах злочинної організації. 
До реалізації вказаного злочинного механізму (проекту «Торгівля») із заволодіння вищевказаними земельними ділянками як співучасники долучилися ОСОБА_11 та довірена і підконтрольна йому особа - ОСОБА_7 .
При цьому, згідно розподілених ролей ОСОБА_7 , будучи пособником у заволодінні земельними ділянками, здійснював фінансування та контроль фізичних осіб, які реєстрували на себе право власності на неіснуючі об`єкти нерухомості, які начебто побудовано до 05.08.1992 року. Крім того, ОСОБА_7 виступав директором ТОВ «В-6» та ТОВ «Маякоф», на адресу яких начебто продавалися або вносилися до їх статутного капіталу підконтрольними співучасникам особами, а також номінальними власниками товариств, неіснуючі будівлі, здійснював фінансування та контроль самочинного будівництва нежитлових будівель на земельних ділянках, якими намагалися заволодіти співучасники.
Внаслідок своєчасного втручання правоохоронних органів вдалося запобігти реалізації злочинного плану по незаконному заволодінню земельними ділянками поза процедурою земельних торгів, що могло спричинити територіальній громаді м. Києва збитки на загальну суму 19 570 000 грн. Зокрема, члени злочинної організації або підконтрольні їм особи планували оформити права на ці ділянки через наявні на них об`єкти нерухомості, які або не існували взагалі, або були неправомірно визнані такими, що збудовані до 05.08.1992 року. 
Відтак, наразі ОСОБА_7 підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалюючи рішення про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя погодився з доводами клопотання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_22 інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у клопотанні, а також про існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно вплинути на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, водночас, вважав недоведеним ризик продовжити вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, слідчий суддя зазначив, що ухвалою від 10.12.2025 р. до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 15 млн. грн., який ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 13.01.2026 р. залишено без змін. Втім, заставу у зазначеному розмірі підозрюваним внесено не було, тобто вимоги ч. 6 ст. 182 КПК України не виконані. При цьому, слідчий суддя відхилив доводи захисту про непомірність розміру застави, оскільки матеріали клопотання вказують на високі фінансові можливості ОСОБА_7 з огляду на характер інкримінованих кримінальних правопорушень, які передбачали одержання коштів (неофіційних доходів), що свідчить про наявність у підозрюваного прихованих статків. Крім того, слідчий суддя врахував, що у разі несвоєчасного припинення дій учасників злочинної організації, якій вірогідно сприяв підозрюваний ОСОБА_7 , було б допущено незаконне вибуття земель з комунальної власності м. Києва, що могло спричинити територіальній громаді міста Києва збитки на загальну суму 19 570 000 грн. 
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_7 не може бути застосовано інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою із визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При визначенні розміру застави враховано обставини вчинення кримінальних правопорушень, майновий стан підозрюваного та дані, які характеризують його особу, а також вагомість встановлених ризиків. Відтак, слідчий суддя вийшов за межі, визначені ст. 182 КПК України, водночас, дійшов висновку про визначення застави у розмірі 10 млн. грн., який, на його думку, не є завідомо непомірним для підозрюваного. У випадку внесення застави на підозрюваного строком до 12.04.2026 року покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

4. Мотиви суду.
4.1. Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 КПК України, до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, 1) які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, або 2) які існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
При цьому, ст. 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія судді враховує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 вже була предметом перевірки та їй належним чином надавалася оцінка як під час обрання слідчим суддею запобіжного заходу, так і під час розгляду апеляційної скарги сторони захисту на відповідну ухвали слідчого судді.
Інших, нових аргументів, крім тих, що вже наводилися та були предметом перевірки раніше, в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 не наведено. 
Проаналізувавши зміст повідомлення про підозру та матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що описана у повідомленні про підозру фабула кримінальних правопорушень у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказує на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного ОСОБА_10 з інкримінованим кримінальним правопорушенням, і такі докази є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування щодо нього та застосування заходів забезпечення провадження.
З такими висновками цілком погоджується і колегія суддів, оскільки слідчим суддею повно та всебічно досліджено наявні в матеріалах клопотання докази та зроблено висновок, що у своїй сукупності вони свідчать про наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру та її обґрунтованість, а у відповідному розділі оскаржуваної ухвали на обґрунтування цього висновку наведено перелік відповідних доказів та розкрито їх зміст (а.с. 87-88). Зібрані докази є достатніми для переконання в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, щодо якого йому повідомлено про підозру, а відтак, наявні докази на цьому етапі з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують його з обставинами, викладеними у повідомленні про підозру, та свідчать про наявність ознак відповідного злочину. 
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника про те, що повідомлення про підозру ґрунтується на припущеннях сторони обвинувачення, а не на конкретних доказах, колегія суддів в черговий раз зауважує, що на даному етапі розслідування суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх повноти, достовірності та достатності, а лише зобов`язаний на підставі оцінки їх сукупності визначити, що причетність особи до вчинення злочину є ймовірною та за встановлених обставин достатньою для подальшого розслідування з метою висунення обвинувачення або спростування підозри. Відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи захисту щодо відсутності у повідомленні про підозру посилання на певні обставини, які підлягають доказуванню, та інші подібні аргументи можуть бути предметом перевірки з наданням їм відповідної оцінки під час подальшого досудового розслідування. 

4.2. Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків.
Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі встановив наявність трьох із чотирьох ризиків, наведених детективом у клопотанні, що передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. В той же час, сторона захисту не погоджується з існуванням жодного із них.
Надаючи оцінку наявності існування ризику переховування, слідчим суддею були враховані, з чим погоджується і колегія суддів, відомості про офіційний дохід підозрюваного, його дружини та матері, наявність значних часток у статутних капіталах низки юридичних осіб, а також наявність значних активів ТОВ «Техно Валді», ТОВ «Валді-Холдинг», ПП «Валді 2004», кінцевим бенефіціарним власником яких є ОСОБА_7 , які є достатніми для можливого тривалого переховування від органу досудового розслідування та суду. Крім того, незважаючи на запровадження на території України правового режиму воєнного стану та встановлені обмеження для перетину державного кордону військовозобов`язаними чоловіками, ОСОБА_7 після 24.02.2022 року, у тому числі у 2025 році, неодноразово виїжджав з України. Натомість стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували належність підозрюваного до кола осіб, які згідно з Правилами перетину державного кордону громадянами України мають таке право під час воєнного стану. Також, у контексті зазначеного ризику, слідчий суддя цілком слушно врахував, що 13.03.2025 року до ЄРДР внесено відомості за ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема за фактом вчинення невстановленими особами, у тому числі ймовірно організованою групою, незаконних дій, спрямованих на незаконне переправлення громадянина України ОСОБА_12 через державний кордон України. Отже, ОСОБА_7 для нелегального перетину кордону з метою переховування може скористатись зв`язками та можливостями для виїзду за кордон, наявними у організатора злочину - ОСОБА_12 , який з огляду на дані в ЄРДР, виїхав за межі території України поза офіційними пунктами пропуску через державний кордон України та без проходження митного контролю. При оцінці наявності цього ризику колегія суддів також враховує, що суворість передбаченого покарання, хоча і не може бути визначальним фактором, все ж є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. 
За наведених обставин, доводи апеляційної скарги захисту про відсутність ризику переховування відхиляються. 
Оцінюючи ризик незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків та інших підозрюваних у провадженні, слідчий суддя врахував, що з огляду на зміст повідомлення про підозру та докази, якими вона обґрунтована, ОСОБА_7 контролював та координував діяльність значної кількості осіб, які супроводжували реалізацію проекту «Торгівля», зокрема: юристів, бухгалтерів, номінальних засновників та керівників товариств, серед яких ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , надаючи їм вказівки щодо вчинення конкретних дій (т. 5 а.п. 1-247, т. 6 а.п. 189-242). Крім того, наявні відомості про діяльність учасників злочинної організації із залученням ОСОБА_7 до підкупу службових осіб ряду державних органів за вчинення дій в інтересах злочинної організації та до забезпечення своєї подальшої злочинної діяльності і унеможливлення її викриття, а також відомості щодо матеріального заохочення учасників злочинної організації, які є службовими особами, для забезпечення їх лояльності, вмотивованості та оплати їх участі у спільних проектах (т. 5 а.с. 1-247, т. 6 а.с. 1-80).
Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення вчинені у співучасті з іншими особами, зокрема, і з наразі невстановленими, тому останній може координувати свою процесуальну поведінку з ними, а також з іншими підозрюваними з метою уникнення відповідальності. Крім того, колегія суддів враховує, що в ході досудового розслідування встановлено відомості щодо наявності у співучасників злочинної організації неформальних зав`язків у правоохоронних органах, завдяки яким вони у позапроцесуальний спосіб отримують інформацію, що становить таємницю досудового розслідування, в тому числі щодо запланованих відносно них слідчих дій.
При цьому, посилання сторони захисту на документальне непідтвердження встановлених ризиків спростовується матеріалами провадження та доказами, зібраними органом досудового розслідування, у вигляді протоколів огляду інформації, отриманої за результатами проведення НСРД, протоколів оглядів вилучених мобільних телефонів, планшетів, які у достатній мірі переконують колегію суддів у наявності вищезазначених ризиків.

4.3. Щодо доводів апеляційної скарги стосовно розміру застави.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на цьому етапі провадження застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з визначенням застави, не зможе запобігти ризикам провадження, у тому числі належного виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки наявність певних соціальних зв`язків підозрюваного за місцем його проживання в Україні, зокрема, роботи, родини та утриманців, з урахуванням відомостей про його майновий стан, не є достатньо міцними, аби утримати від реалізації встановлених ризиків, зокрема, переховування. 
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про необхідність зміни підозрюваному запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, колегія суддів виходить з того, що цілодобовий домашній арешт хоча і полягає у забороні залишати житло, проте в обставинах цього кримінального провадження не буде досить дієвим. Крім того, дієвість та ефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в умовах постійної загрози ракетних та інших обстрілів, пошкодження об`єктів критичної інфраструктури, систематичних збоїв у роботі мережі електропостачання та засобів зв`язку, навіть за умови застосування електронних засобів контролю, об`єктивно знижується і у даному кримінальному провадженні не зможе запобігти встановленим вище ризикам.
З огляду на сукупність встановлених вище обставин, менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам, про що цілком обґрунтовано зазначив слідчий суддя. Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали з цих підстав.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо непомірності для підозрюваного визначеного розміру застави, колегія суддів виходить з такого.
Як вже зазначалось вище, ухвалою слідчого судді від 10.12.2025 р. до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 15 млн. грн., який ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 13.01.2026 р. залишено без змін (т. 1 а.п. 23-77).
Цією ж ухвалою ОСОБА_7 роз`яснено вимоги ч. 6 ст. 182 КПК України в частині обов`язку не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем. Також, роз`яснено, що у разі невнесення застави до нього може бути застосований інший більш суворий запобіжний захід.
Станом на час розгляду слідчим суддею клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу після спливу двох місяців з дня винесення відповідної ухвали, дружиною останнього внесено лише частину визначеної суми застави у розмірі 200 000 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що наведене є новою обставиною, яка підлягає перевірці, зокрема, чи були у підозрюваного об`єктивні обставини, які перешкодили виконанню відповідного обов`язку щодо внесення застави. 
Проаналізувавши дані про майновий стан підозрюваного та його сім`ї, а також інші важливі для визначення розміру застави обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали клопотання вказують на високі фінансові можливості ОСОБА_7 та недостатнє вжиття ним заходів для внесення застави з огляду на характер інкримінованих кримінальних правопорушень, які передбачали одержання злочинних коштів (неофіційних доходів), що свідчить про наявність у підозрюваного прихованих статків. Слідчий суддя з урахуванням цих обставин застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначив заставу у розмірі 10 млн. грн.
Під час апеляційного розгляду захист наголошував на непомірності визначеної застави через відсутність у ОСОБА_7 необхідних коштів, з огляду на накладення арешту на належне йому та його родині майно, відсутність доступу до активів, тощо. 
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів звертає увагу, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру, є особливо тяжким. Вказаний злочин у відповідності до примітки ст. 45 КК України відноситься до корупційних, та за умови його доведення має особливу суспільну небезпеку, позаяк стосується участі у створеній ОСОБА_12 злочинній організації, основною метою якої було заволодіння земельними ділянками територіальної громади м. Києва, та вчинення цих злочинів відбувалося в умовах воєнного стану. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо виключності випадку та необхідності визначення ОСОБА_7 застави у розмірі, що перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Крім того, з матеріалів клопотання слідує, що офіційний дохід підозрюваного за період 2012-2025 р.р. становить близько 28 млн. грн. При цьому, за останні три роки ОСОБА_7 задекларував доходи у розмірі близько 14 млн. грн. Дружині ОСОБА_7 - ОСОБА_26 у період 2022-2025 р.р. нараховано дохід у сумі близько 500 000 грн. (т. 2 а.п. 120-123, 166-167). 
Крім того, підозрюваному на праві власності належать п`ять земельних ділянок (т. 2 а.п. 168-181), а також автомобіль MERCEDES-BENZ EQE 500, 2023 року випуску (т. 2 а.п. 214).
Згідно протоколу огляду від 04.12.2025 р. відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_7 належать частки у статутних капіталах таких товариств: 1) ТОВ «Марві» номінальною вартістю 2 250 000 грн.; 2) ТОВ «Нивки Строй» номінальною вартістю 2 752 788,60 грн.; 3) ТОВ «СО-5» номінальною вартістю 450 000 грн.; 4) ТОВ «Р10» номінальною вартістю 644 850 грн.; 4) ТОВ «П-9»номінальною вартістю 396 420 грн.; 5) ТОВ «В37» номінальною вартістю 10 000 000 грн.; 6) ТОВ «Форестбуд Груп» номінальною вартістю 1 000 000 грн.; 7) ТОВ «Раум Констракт» номінальною вартістю 500 000 грн.; 8) СП «Вітекс С» номінальною вартістю 25 грн. (т. 2 а.п. 275-280). При цьому, ОСОБА_7 є кінцевим бенефіціарним власником усіх зазначених товариств, а також ТОВ «Техно Валді», ТОВ «Валді-Холдинг» та ПП «Валді 2004». 
Дружині підозрюваного ОСОБА_26 на праві власності належать житловий будинок, загальною площею 85,1 кв. м., за адресою: Київська обл., Обухівський р., с. Ходосівка, дві земельні ділянки, а також автомобіль AUDI A6, 2019 року випуску (т. 2 а.п. 182-183, 215).
Крім того, матері підозрюваного ОСОБА_27 на праві власності належать три земельні ділянки, квартира, садовий будинок загальною площею 158 к.в. за адресою: Київська обл., Обухівський р., с. Підгірці (т. 2 а.п. 184-189). При цьому, дві земельні ділянки та садовий будинок ОСОБА_27 отримала у власність від підозрюваного ОСОБА_7 на підставі договорів дарування від 15.04.2025 р. (т. 2 а.с. 190-213), тобто невдовзі після того, як у засобах масової інформації повідомили про викриття злочинної організації, яку, за версією сторони обвинувачення, створено ОСОБА_12 та у пособництві якій підозрюється ОСОБА_7 . 
Наведене дає обґрунтовані підстави стверджувати, що зазначені дії щодо дарування здійснені підозрюваним у зв`язку з цим кримінальним провадженням.
Крім того, стороною обвинувачення надано відомості про те, що ОСОБА_7 відповідав за організацію будівництва на земельних ділянках об`єктів комерційної нерухомості, здійснював оплату грошової винагороди для осіб, які виконували функції номінальних власників/директорів господарських товариств, залучених до проекту «Торгівля».
Зокрема, у мобільному телефоні іншого підозрюваного ОСОБА_17 виявлено таблиці обліку витрат, що можуть бути пов`язані із реалізацією проекту «Торгівля». Так, виявлено таблицю з найменуванням «сводная таблица», в якій містяться розрахунки щодо будівництва, а також інші пов`язані з ймовірним наданням неправомірної вигоди працівникам правоохоронних та інших органів (поліція 5000$; менти 5000$; зелені насадження 5291$; архітектор 9000$; проки 40000$), загальні витрати складають 494 905,96 доларів США. Також, виявлено таблицю з детальними розрахунками витрат по будівництву торгівельного центру по вул. Табірній 46/48, а також з сумами ймовірної неправомірної вигоди: «прокурор» - 6000 доларів США; «погони» - 30000 доларів США; «район администрация» - доларів США; видатки на заробітну плату ОСОБА_21 («ЗП ОСОБА_29 09-12.24 - 2920» доларів США), а загалом витрати по об`єкту складають 565 509,88 доларів США. Крім того, у ще одній таблиці з найменуванням «сводная таблица» містяться детальні розрахунки в контексті суб`єктів господарювання, а також розбивка внесків основних інвесторів «САВ» (ймовірно ОСОБА_11 ) та «М» (ймовірно ОСОБА_17 ), зокрема, зафіксовані такі суб`єкти господарювання та адреси земельних ділянок: ТОВ «В-6» -разом 31 191,8 доларів США, з яких «САВ» - 19 631,06 доларів США, а «М» - 11 650,74 доларів США (просп. Червоної калини, 6) - разом витрати складають 40 634, 21 доларів США, з яких «САВ» - 29 633,31 доларів США, а «М» - 11 000,90 доларів США; ТОВ «Л-46» - разом 273 744,18 доларів США, з яких «САВ» - 255 044,18 доларів США, а «М» - 18 700 доларів США (т. 6 а.с. 50-80). 
Також, у матеріалах провадження наявні відомості, що для оформлення частини майнових прав на житлові та нежитлові приміщення, які будуються за вказаною адресою, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 засновано юридичну особу - ТОВ «ВІ-ПРО», керівниками якого були у період 19.09.2023-26.12.2023 року - ОСОБА_23 , 26.12.2023-16.10.2025 р.р. - ОСОБА_7 , 16.10.2025 року й донині - ОСОБА_11 (т. 2 а.п. 231-274). Водночас, у період 19.09.2023-07.11.2025 р.р. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 були кінцевими бенефіціарними власниками зазначеного підприємства. З 07.11.2025 року та дотепер єдиним бенефіціарним власником ТОВ «ВІ-ПРО» є ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 231-274).
При цьому, у 2024-2025 р.р. ТОВ «ВІ-ПРО» придбало у ТОВ «БК «ІНТЕРГАЛ-БУД» майнові права на 48 об`єктів нерухомості на загальну суму 27 757 646 грн. за адресою м. Київ, вул. Васильківська, 37 (т. 2 а.п. 231-274).
Станом на 01.12.2025 за ТОВ «ВІ-ПРО» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 178.5 кв. м. за адресою: м. Київ, вулиця Васильківська, буд. 37-Г, група нежитлових приміщень 1013 (т. 2 а.п. 231-274.). Також, ТОВ «ВІ-ПРО» володіє майновими правами щодо наступних об`єктів нерухомості: 1) квартира № 75 за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 37-Е, 2) нежитлові приміщення № 14, № 19, № 22, № 27, № 101/5, № 101/22, № 101/37, № 101/40 за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 37-Е, 3) квартира № 142 за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 37-Г, 4) нежитлові приміщення № 2, № 23, № 32, № 35, № 37, № 47, № 58, № 66, № 76, № 78, № 88, № 89, № 101/28, № 103/19, № 103/26, № 103/27, № 103/29, № 109, № 133, № 138, № 142/1, № 380/1 за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 37-Г (т. 2 а.п 231-274).
Крім того, за результатами НСРД стороною обвинувачення здобуто відомості щодо внесення до статутного капіталу цього товариства у грудні 2025 року близько 50 млн. грн. (т. 2 а.п. 396-397).
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що наведене вказує на високі фінансові можливості ОСОБА_7 та недостатнє вжиття ним заходів для внесення визначеної слідчим суддею застави, а також наявність у нього прихованих статків. Відтак, майновий стан ОСОБА_28 слід розглядати в контексті наявного у нього незадекларованого майна, придбаного за кошти, ймовірно отримані від незаконної діяльності злочинної організації, та незаконних схем. 
Керуючись внутрішнім переконанням, що сформовано на підставі досліджених матеріалів провадження, з огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його майновий стан, доведеність існування трьох ризиків, керуючись принципом збереження балансу інтересів сторін кримінального провадження та досягнення завдання кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що визначена слідчим суддею застава у розмірі 10 млн. грн., хоча і перевищує межі, визначені ст. 182 КПК України, проте не є явно непомірною для підозрюваного, водночас її розмір буде належним запобіжником від реалізації наведених ризиків під острахом її втрати шляхом звернення в дохід держави у випадку порушення покладених на підозрюваного обов`язків.
Стороною захисту вищезазначені обставини не спростовані, а тому колегія суддів не знаходить підстав для зміни визначеного слідчим суддею розміру застави у бік зменшення.

5.Висновки суду. 

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга захисника містить посилання на те, що слідчий суддя допустив істотні порушення вимог КПК України, втім, жодних доводів про конкретні процесуальні порушення, які б могли вважатися істотними, у ній не наведено. Решті доводів апеляційної скарги, зокрема, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, колегією суддів надана правова оцінка у розділі 4 ухвали, та вони відхилені.
Доводи щодо непомірності визначеного розміру застави, з посиланням на неповноту врахування майнового та сімейного стану підозрюваного, під час апеляційного розгляду також не знайшли свого підтвердження.
Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 369-372, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.02.2026 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                      ОСОБА_2 

судді           ОСОБА_3 

ОСОБА_4