ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
   	Справа № 639/7680/25  Провадження № 2/636/1038/26	

Дата 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 рокум. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: 
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
14 жовтня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 грудня 2020 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Починаючи з дати розлучення і по цей час відповідач не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, не бачиться з сином і не бажає зустрічей, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, не проявляє турботи про життєво важливі потреби сина. Крім того відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає синові доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєння ним загально визнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Враховуючи вищевикладене, позивачка вважає, що наявні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.
15.10.2025 ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова постановлено матеріали справи № 639/7680/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, передати на розгляд до Чугуївського міського суду Харківської області за підсудністю. 
На виконання ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 15.10.2025, зазначена справа надійшла до Чугуївського міського суду Харківської області 09.12.2025.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 639/7680/25 розподілено судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімову І.В.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 09.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26.12.2025 витребувано з Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 . 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25.02.2026 року підготовче провадження закрито, і справу призначено до розгляду по суті.
Сторони у судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України.
29.01.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про прискорення розгляду справи, у якому просила розгляд справи по суті провести без її участі, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
26.02.2026 від представника відповідача за довіреністю адвоката Бокій В.О. на електронну пошту суду надійшли пояснення по справі, у яких зазначено, що відповідач ОСОБА_2 виїхав за межі України в лютому 2022 року, де і перебуває по теперішній час. Зважаючи на постійне перебування за кордоном, фактично виконувати батьківські обов`язки відносно свого неповнолітнього сина не має можливості. У зв`язку із робочою зайнятістю та різницею у часі, можливість спілкуватись за допомогою мобільного зв`язку чи мережу інтернет практично відсутня. Також, представник відповідача Бокій В.В. просила розгляд справи провести без участі сторони відповідача. Відзив на позов до суду не надходив. 
Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Євгенія Валеріївна надала заяву про проведення судового засідання без участі представника служби, позовні вимоги підтримує.
Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наданих доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року.
Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 427 від 03.07.2009, складений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, та на підставі чого видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 03.07.2009, згідно роздруківки з застосунку «Дія» підписаного позивачем електронним підписом (КЕП): 0cdc50297ee486be9d62244a2163c8a1.
Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади: № 2026/000300104 від 07.01.2026 та 2026/000300116 від 07.01.2026, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно характеристики учня 11-Б класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої Комунальним закладом «Харківський ліцей № 28 Харківської міської ради», код ЄДРПОУ: 21232631, батько ОСОБА_2 , не цікавиться навчанням і шкільним життям сина в ліцеї, його успіхами, самопочуттям, не спілкується з педагогами, які навчають дитину.
Згідно листа № 14/0/535-26 від 07.01.2026 Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради, код ЄДРПОУ: 31886847, батько ОСОБА_4 участі у вихованні дитини не приймає. Сина до лікарів і підприємства ніколи не супроводжував, з медичними працівниками підприємства не контактував, станом здоров`я хлопчика не цікавився. 
З висновку №106/01/1131-26 від 25.02.2026 Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності позбавлення батькiвських прав ОСОБА_5 вiдносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,вбачається, що малолiтнiй ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав свої письмовi пояснення, в яких зазначив, що не заперечує проти позбавлення батькiвських прав батька ОСОБА_8 , тому що Ростислав його не бачив 4 роки й за весь цей час батько з ним не спiлкувався i не мав вiд нього нiякої пiдтримки, пiд час вiйни й взагалi пiдтримки як вiд батька. Батько дитини, ОСОБА_9 , запрошувався до Департаменту служб. За запрошенням не з`явився, але до Департаменту служб надiйшли пояснення вiд представника батька - ОСОБА_10 , в яких представник зазначас, що ОСОБА_11 дiйсно виїхав з України ще в 2022 році, до введення воєнного стану на територiї України. Зважаючи на постiйне перебування за кордоном фактично виконувати батькiвськi обов`язки вiдносно сина можливостi не має. У зв`язку iз робочою зайнятiстю та рiзницею в часi, спiлкуватись за допомогою мобiльного зв`язку чи мережi Інтернет можливiсть практично вiдсутня, та на теперiшнiй час змiнити ситуацiю у спiлкуваннi батька iз сином не вбачається можливим. Питання щодо доцiльностi позбавлення батькiвських прав ОСОБА_8 вiдносно дитини, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засiданнi Кoмiciї з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харкiвської міської ради. Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 19, 150, 164 Сiмейного кодексу України, рекомендацiєю комісії, в iнтepecax дитини, Департамент служб як представник органу опiки та пiклування, вважає за доцiльне позбавлення батькiвських прав ОСОБА_8 вiдносно дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд погоджується із зазначеними висновками органу опіки і піклування, оскільки ці висновки повністю узгоджуються з наданими доказами у справі. 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.
Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.
Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач ОСОБА_9 як батько неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не цікавиться здоров`ям сина , не приїздить до нього та не спілкується й не контактує будь-якими засобами зв`язку.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та умисне ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому, в даному випадку, суд, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, вважає доцільним та необхідним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення його батьківських прав, та вважає, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, де буде забезпечено належні умови для зростання та розвитку дитини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21).
При цьому суд враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження №61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Суд вважає, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу заявленого позову, а саме невиконання відповідачем батьківських обов`язків, знайшли своє підтвердження наданими належними і допустимими доказами умисного винного ставлення відповідача до невиконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. 
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також у разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ЄДРПОУ 26489104, адреса місця знаходження: вул. Чернишевська, буд. 55, м. Харків, Харківська область.

Суддя: І.В. Карімов