Справа № 175/4379/25
Провадження № 2/638/1783/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
17 березня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шишкіна О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лозової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова за підсудністю з Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області районного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 107633,48 грн, яка обґрунтована тим, що ПАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FО-01640466 від 21.09.2023, предметом якого є страхування транспортного засобу Opel, д.н. НОМЕР_1 .
09.02.2024 року о 12-40 год. в Краматорському районі, с. Тетянівка, вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2121 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, погодні умови, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням здійснив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем Opel державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.03.2024 року відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП.
У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль Opel державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у зв`язку з чим власник пошкодженого автомобіля Opel державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , звернувся до позивача з заявою про настання події та із заявою про виплату страхового відшкодування. Заяву було розглянуто, а пошкодження автомобіля було визнано страховим випадком. ПАТ «СГ «ТАС» виплатило зазначену суму страхового відшкодування страхувальнику.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за шкоду, нанесену потерпілому внаслідок ДТП, і в розумінні ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.
З метою захисту майнових прав, ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось до суду з цим позовом, в якому просило суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 107633,48 грн. та суму судового збору.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 26.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк 15 днів для подання відзиву на позовну заяву від дня отримання копії ухвали про відкриття провадження.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ГО «НАША ДОПОМОГА» є власником автомобіля Opel, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 .
21.09.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ГО`НАША ДОПОМОГА» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FО-01640466, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Opel, д.н. НОМЕР_1 .
09.02.2024 року о 12-40 год. в Краматорському районі, с. Тетянівка, вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2121 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, погодні умови, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням здійснив виїзд на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем Opel державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було заподіяно матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Зазначені обставини встановлені постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2024 року у справі № 243/1343/24, яка набрала законної сили 25.03.2024 року, та не підлягають доказуванню у цій справі згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України.
Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія ОСОБА_1 , був пошкоджений автомобіль Opel, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується змістом постанови від 12 березня 2024 року у справі № 243/1343/24.
09.02.2024 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події, в якій повідомив про ДТП, яка сталася 09.02.2024 року о 12-40 год. в Краматорському районі, с. Тетянівка, вул. Центральна, за участю автомобіля Opel, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
22.02.2024 ГО «Наша Допомога» звернулося до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою на виплату страхового відшкодування.
Представником ПрАТ «СГ «ТАС» за участю власника транспортного засобу було проведено огляд транспортного засобу Opel, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що складено Акт огляду транспортного засобу.
Згідно рахунку-фактури від 14.02.2024 № СЧDЕ-00426 вартість ремонту Opel, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 107633,48 грн.
Відповідно до Страхового акту № 05978/38/924 від 08.03.2024 з Додатком № 1, ПрАТ «СГ «ТАС» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування ГО НАША ДОПОМОГА у розмірі 107633,48 грн.
12.03.2024 року ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило на банківський рахунок ГО НАША ДОПОМОГА виплату страхового відшкодування у розмірі 107633,48 грн, призначення платежу: «Страх. відш. по Дог. № F01640466 від 21.09.2023, ГО НАША ДОПОМОГА», що підтверджується Платіжною інструкцією, сформованою 12.03.2024 о 16:10 з використанням системи дистанційного обслуговування.
На час скоєння вказаного ДТП автомобіль відповідача, державний номерний знак НОМЕР_2 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується Витягом з єдиної централізованої бази даних МТСБУ станом на 09.02.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 11, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань :
Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування;
Деліктне зобов`язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
З огляду на вказане суд доходить висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 7551/18006/15-ц.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
Вимога правонаступника страховика потерпілого до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 7551/18006/15-ц).
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між ПрАТ «СГ «ТАС» і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди 09.02.2024 року ВАЗ2121 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, водій автомобіля ВАЗ2121 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з вини якого сталася ДТП 09.02.2024 року та було заподіяно майнову шкоду власнику автомобіля Opel, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , зобов`язаний сплатити страховій компанії потерпілої особи - ПрАТ «СГ «ТАС» здійснене останнім страхове відшкодування у розмірі 107633,48 грн.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідач не надав суду доказів добровільного відшкодування позивачу здійсненого останнім страхового відшкодування у розмірі 107633,48 грн, не довів належними та допустимими доказами відсутності у нього обов`язку з відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1 ст. 16, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги ПрАТ «Страхова група «ТАС» та стягує з відповідача на користь позивача в порядку суброгації шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 107633,48 грн.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 280,354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації грошові кошти у розмірі 107633,48 грн (сто сім тисяч шістсот тридцять три гривні 48 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», код ЄДРПОУ 30115243, адреса: 03117, м. Київ, просп. Берестейський, 65, в
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя            О.В. Шишкін