Дата документу  Справа № 334/4298/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/208/26	Головуючий у 1-й інстанції Філіпова І.М.	
Єдиний унікальний №334/4298/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія - ст.485 МК України	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року      м.Запоріжжя
Суддя судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Вольської В.Л. (в режимі відеоконференції), яка діє в інтересах ОСОБА_1 , представника Запорізької митниці Данильченка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями Запорізької митниці на постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 24 вересня 2025 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.485 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 11.11.2022 року ОСОБА_1 ввіз через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Краківець - Корчова», який розташований в зоні діяльності митного поста «Яворів» Львівської митниці, в якості гуманітарної допомоги транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VITO 108 CDI» (VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща). 
За результатами проведеної перевірки митним органом виявлено, що вказаний транспортний засіб в порушення вимог Закону Україну від 22.10.1999 №1192-XIV «Про гуманітарну допомогу» громадянином ОСОБА_1 використано не за цільовим призначенням та не сплачено митні платежі, які б підлягали сплаті у разі митного оформлення даного транспортного засобу у митному режимі «імпорт (випуск для вільного обігу)» на загальну суму 129 949,58 грн.
У зв`язку з чим, 09.05.2025 року посадовою особою Запорізької митниці відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0046/UA112000/2025 за ознаками вчинення передбаченого ст.485 МК адміністративного правопорушення, тобто вчинення ним протиправних дій, які призвели до ухилення від сплати митних платежів.
За результатами розгляду справи суд першої інстанції закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі з доповненнями Запорізька митниця просить постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК. 
Свої вимоги мотивує тим, що докази передачі ОСОБА_1 транспортного засобу отримувачу гуманітарної допомоги відсутні. Протилежні твердження суду в оскаржуваній постанові не ґрунтуються на вимогах закону. Матеріали провадження не містять відповідного акта приймання-передачі транспортного засобу військовій частині. В подальшому даний автомобіль придбав ОСОБА_2, тому такий транспортний засіб не підпадає під ознаки гуманітарної допомоги.
Отже, під час ввезення зазначеного транспортного засобу на митну територію України ОСОБА_1 повинен був заявити в митній декларації товар, за який потрібно сплатити митні платежі, а саме: ввізне мито - 7 640,24 грн; акциз - 87 917,34 грн, ПДВ - 34 392,00 грн.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено шляхом доставлення повістки в електронному вигляді до електронного кабінету в системі «Електронний суд». Захисник не заперечувала проти апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 . Згідно із ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за її відсутності в судовому засіданні. 
Заслухавши представника Запорізької митниці Данильченка А.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника Вольську В.Л., що діє в інтересах ОСОБА_1 , і яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За результатами розгляду даної справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Слід відмітити, що в основу наведеного твердження покладено лише те, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VITO 108 CDI» (VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ) фактично було передано військовослужбовцям, які його запитували. А також те, що ОСОБА_1 не використовував і не використовує вказаний автомобіль для власних потреб, будь-яких відомостей (наприклад, повідомлень від органів Національної поліції, дані про перереєстрацію транспортного засобу тощо) про те, що автомобіль експлуатується іншими, ніж військовими, особами, відсутні. Крім того, враховано конкретні обставини ввезення автомобіля на митну території України ОСОБА_1 , який здійснював це в умовах нагальної потреби військових у транспорті під час збройної агресії рф проти України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дійшов вказаних висновків без урахування решти обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Повертаючись до конкретних обставин даного провадження, апеляційний суд зауважує, що під час ввезення ОСОБА_1 на митну територію України в якості гуманітарної допомоги транспортного засобу «MERCEDES-BENZ VITO НОМЕР_3 » ним було подано декларацію від 11.11.2022 року про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, згідно якої отримувачем автомобіля є в/ч НОМЕР_4 . Відповідно до звернення в/ч НОМЕР_4 від 10.11.2022 №091-А-10/22 автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 108 CDI» (VIN-код НОМЕР_1 ) передається до в/ч НОМЕР_4 на безоплатній основі для використання в якості службового автотранспорту, а його перевізником призначено ОСОБА_1 .
Разом із тим, встановлено, що 15.04.2025 року на запит Запорізької митниці від 07.04.2025 року №7.20-4/20-04/8.2/1128 отримано відповідь в/ч НОМЕР_4 від 10.04.2025 року №589, згідно з якою транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VITO 108 CDI» (номер кузова НОМЕР_1 ) до в/ч НОМЕР_4 не надходив, в/ч НОМЕР_4 не надавала звернення від 10.11.2022 року №091-А-10/22 та в/ч НОМЕР_4 не мала і не має угод із громадянином ОСОБА_1 
09.05.2025 року на запит Запорізької митниці від 07.04.2025 року №7.20-4/20-04/8.2/1129 отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.05.2025 року №101/2038, згідно з якою транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VITO 108 CDI» (VIN-код НОМЕР_1 ) у відділенні військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 не зареєстрований та на обліку не перебуває.
Вказані обставини хоча формально і зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, проте суд першої інстанції належної оцінки їм не надав, дійшовши помилкового висновку про наявність передбаченої п.1 ст.247 КУпАП підстави для закриття провадження у даній справі.
Не погоджуючись із правовою підставою закриття провадження у даній справі, апеляційний суд зауважує наступне.
Із матеріалів провадження встановлено, що отримувачем ввезеного волонтером ОСОБА_1 транспортного засобу згідно митної декларації дійсно вказано в/ч НОМЕР_4 . Проте після ввезення автомобіля ОСОБА_1 передав його військовослужбовцям іншого структурного підрозділу, що входить до складу Міністерства оборони України. Військовослужбовці даного підрозділу мали більш нагальну потребу у використанні транспортних засобів під час виконання службових обов`язків, спрямованих на відсіч збройної агресії рф проти України.
Згідно зі ст.17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачено відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.
Однією з найважливіших умов визначення стану крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює свою волонтерську діяльність та надає допомогу військовослужбовцям ЗСУ з самого початку збройної агресії рф проти України.
За викладених обставин у протоколі про порушення митних правил дії ОСОБА_1 були спрямовані на запобігання небезпеки, що загрожувала державному порядку, життю та здоров`ю населення. Адже останній ввіз на митну територію України автомобіль та у подальшому передав його військовослужбовцям ЗСУ, які мали нагальну потребу у використанні у своїй службовій діяльності транспортного засобу для протидії збройної агресії. При цьому така збройна агресія тривала станом на день вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та продовжується й наразі, а транспортний засіб надалі використовується військовослужбовцями безпосередньо для виконання бойових завдань, пов`язаних із протидією ворогу.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення достовірно встановлено, що заподіяна діями ОСОБА_1 шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, а небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, отже ці дії були вчинені ним в стані крайньої необхідності, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності, адже суспільна протиправність таких дій нівелюється.
Враховуючи вищенаведене та з огляду на те, що ОСОБА_1 вчинено дії в стані крайньої необхідності, вимоги апеляційної скарги Запорізької митниці, що наполягала на скасуванні оскаржуваної постанови судді із прийняттям нової постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК, задоволенню не підлягають.
Водночас відповідно п.4 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.247 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.280, 283, 294 КУпАП, ст.ст.486, 489, 529 МК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу з доповненнями Запорізької митниці залишити без задоволення. 
Постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 24 вересня 2025 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.485 МК України щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, скасувати.
Ухвалити нову постанову.
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.485 МК України через вчинення ним правопорушення в стані крайньої необхідності.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.4 ст.247 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.С. Гончар