Справа № 502/230/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області 
у складі: 
головуючого судді – Масленикова О.А. 
за участю секретаря судового засідання – Скрипкіної А.Ю. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача АТ «ДТЕК Одеські електромережі» – адвоката Жук В.О.
про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання 
про стягнення судових витрат на правову допомогу у справі за позовом
Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі»
до
ОСОБА_1 
про
стягнення вартості необлікованої електричної енергії,-
В С Т А Н О В И В :
Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30.03.2026 року позов Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі», (юридична адреса: 65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28-Б, код ЄДРПОУ: 00131713, рахунок: НОМЕР_2 , АТ «ПУМБ», МФО 334851), - 66999,64 гривень заборгованості за необліковану електричну енергію та 3328,00 гривень сплаченого судового збору, всього 70327,94 гривень.
02.04.2026 року представником позивача АТ «ДТЕК одеські електромережі» – адвокатом Жук Вікторією Олександрівною через систему «Електронний суд» подано до Кілійського районного суду Одеської області заяву про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення суми витрат на правову допомогу, з доказами на підтвердження понесених судових витрат. Так, у поданій заяві представник позивача вказує, що в позовній заяві АТ «ДТЕК Одеські електромережі» було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, поряд з іншими – витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 гривень. Крім того, у позові було заявлено, що докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно з доданого до позову договору № 621-ОЕМ-РП від 30.12.2025 року про надання правової допомоги, правова допомога АТ «ДТЕК Одеські електромережі» надається адвокатським об`єднанням «Перший Радник». 30.03.2026 року справу № 502/230/26 розглянуто судом, однак з повним текстом судового рішення представник позивача дізнався з його копії, яка надійшла до електронного кабінету позивача в підсистеми «Електронний Суд» 31.03.2026 року. Вказаним судовим рішенням не вирішено питання про судові витрати, про які АТ «ДТЕК Одеські електромережі» заявляло у позовній заяві. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши заяву представника позивача, надавши оцінку доданим до заяви доказам, а також проаналізувавши релевантні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно частини третьої статті 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За вимогами ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.
Тобто, цивільним процесуальним законом чітко встановлені строки подання як попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строку подачі стороною доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.
Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 січня 2019 року у справі №927/26/18 та від 22 березня 2018 року у справі 910/9111/17.
Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначає, що вимога ч. 8 ст.141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. В такому випадку зазначення у позовній заяві вимоги про стягнення судових витрат з відповідача може вважатися дотриманням вимог ч. 7 ст. 139 КАС України. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.
За таких обставин, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи дотриманням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України вважається зазначення в позовній заяві вимог про стягнення судових витрат.
Так, з матеріалів справи вбачається, що справа розглянута 30.03.2026 року в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, копію заочного рішення суду позивач отримав 31.03.2026 року в електронному кабінеті «Електронний суд».
З заявою про ухвалення додаткового рішення з наданням доказів про понесення судових витрат на правову допомогу, представник позивача звернувся 02.04.2026 року, тобто в межах встановленого строку.
Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, втому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те,що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, від відповідача ОСОБА_1 клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або доводів про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги позивача не поступило.
Однак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23) врахувала, що сторона не подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, доводів щодо неспівмірності витрат не заявляв.
При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа - відзиву на касаційну скаргу, зміст якого частково дублює зміст відзивів на позовну заяву та апеляційну скаргу.
З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2025 року між Акціонерним товариством «ДТЕК Одеські електромережі» та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» укладено Договір про надання правничої допомоги №621-ОЕМ-РП.
На підтвердження розміру витрат, які позивач поніс на правничу допомогу надано: копію Договору про надання правничої допомоги №621-ОЕМ-РП від 30.12.2025 року; копію Звіту про надання правничої допомоги № 37-ОЕМ за Договором про надання правничої допомоги №621-ОЕМ-РП від 30.12.2025 року, з якого вбачається, що АО «Перший радник» надав правничу допомогу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» у справі №502/230/26 в Кілійському районному суді, а саме: - збір доказів по справі, визначення засобів доказування, роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження її з клієнтом; - підготовка позовної заяви; - підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, на загальну суму 6000,00 гривень, в тому числі ПДВ 20% - 1000,00 гривень. 
Також, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи засідання не проводились, розгляд справи відбувся в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, окрім поданої позовної заяви, інших процесуальних документів, заяв або клопотань стороною позивача не надавалось.
Враховуючи вищевикладене, суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи відповідні докази не є безумовною підставою для відшкодування, адже заявлений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 гривень є необґрунтованим, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат і є непропорційним до складності справи для адвоката та виконаної ним роботи.
Спір про стягнення вартості не облікованої електричної енергії віднесено до категорії незначної складності та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів. Так, у спорах зазначеного характеру, за відсутності інших позовних вимог та суперечностей між наявними у справі документами, судова практика є усталеною. Спірні правовідносини не зумовлюють необхідності дослідження значної кількості законів чи підзаконних нормативно-правових актів, а матеріали справи не містять обсягу документів, що потребували б від адвоката істотних затрат часу на їх аналіз.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 137, 141, 246, 263-265, 270 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Заяву задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по справі № 502/230/26, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі», (юридична адреса: 65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28-Б, код ЄДРПОУ: 00131713), - 3000,00 гривень витрат на правничу допомогу.
В іншій частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його складення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
  Суддя Кілійського районного суду  	  О. А. Маслеников