КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі правопорушника ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сидорова А.І. та представника Координаційно-моніторингової митниці Ткаченка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Сидорова А.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на дату переміщення товару через митний кордон України перебував на посаді директора ТОВ «САНТЕС ЛТД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаного винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України з накладенням адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Відносно ОСОБА_1 , 30 квітня 2024 року Координаційно-моніторинговою митницею складено протокол про порушення митних правил № 0086/126000/24 за ч.1 ст. 483 Митного кодексу України. 

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 відсотків вартості безпосереднього предмета порушення митних правил, що становить 1 019 547 (один мільйон дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 04 коп. без конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять) грн. 60 коп..

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Сидоров А.І. подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник вказав, що постанову суду першої інстанції було винесено 21 серпня 2025 року, проте ОСОБА_1 до 02 лютого 2026 року не було відомо про її існування. Як з`ясувалось після ознайомлення з матеріалами справи, всі повідомлення і повістки суд першої інстанції і митниця направляли за адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 в м. Миколаєві, за якою він з 2022 року і до теперішнього часу жодного разу не був, оскільки з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року він був призваний і встав на захист Батьківщини, брав участь у бойових діях під час оборони Маріуполя, внаслідок чого отримав небезпечне поранення, в результаті якого частину кінцівки йому було ампутовано та тривалий час він проходив реабілітацію. З квітня 2023 року ОСОБА_1 , взятий на облік внутрішньо-переміщеної особи з фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 . 

Звернувшись за юридичною допомогою 02 лютого 2026 року, ОСОБА_1 стало відомо про існування виконавчого провадження за постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2025 року. 03 лютого 2026 року адвокат Сидоров A.I. отримав копію постанови суду першої інстанції по даній справі, а 04 лютого 2026 року адвокату в канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва були надані матеріали справи про порушення митних правил для ознайомлення. За таких обставин захисник вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 за вищевказаних обставин не міг знати про існування справи про порушення митних правил до 02 лютого 2026 року, та просить поновити строк на апеляційне оскарження. 

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сидорова А.І., які підтримали подане в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, пояснення представника Координаційно-моніторингової митниці Ткаченко О.В., їх відповіді на запитання суду, частково передослідивши матеріали справи в частині клопотання яке вирішується, перевіривши викладені в ньому доводи, а також матеріали справи в межах заявлених в клопотанні вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Таким чином ч.2 ст. 294 КУпАП, окрім строків оскарження, чітко встановлює суб`єктний склад учасників процесу, які мають право подати апеляційну скаргу на судове рішення.

Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути поновлений апелянту, тобто особі, яка подає апеляційну скаргу тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для прийняття такого рішення. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

Окрім цього, у кожній справі національні суди повинні перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання в принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (п. 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Під поважними причинами слід розуміти причини, які об`єктивно перешкоджали та унеможливлювали особі (суб`єкту оскарження) вчасно подати апеляційну скаргу у встановлений строк. До таких причин можуть відноситися обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха, обмеження свободи пересування, тримання під вартою, тяжка хвороба або перебування в медичному закладі, або інші подібні обставини які унеможливлюють з`явлення особи до суду і відповідно вчасно подати апеляційну скаргу, тощо). Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій на їх підтвердження.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат Сидоров А.І., не брав участь у ході розгляду справи судом першої інстанції і відповідно не був на той час учасником провадження в даній справі. Зокрема ОСОБА_1. уклав договір про надання правничої (правової) допомоги із адвокатом Сидоровим А.І. 02 лютого 2026 року, тобто після набрання постановою судді від 21 серпня 2025 року законної сили. Саме ця дата 02 лютого 2026 року вважається датою коли адвокат Сидоров А.І. набув процесуальних повноважень в цій справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те що, будучи самостійною процесуальною особою в справах про адміністративне правопорушення з правом подачі апеляційної скарги, захисник Сидоров А.І., подаючи скаргу від свого імені, має зазначити поважні причини пропуску строку саме ним, а не особою в інтересах якої подається апеляційна скарга. 

Таких поважних причин апеляційна скарга захисника Сидорова А.І. не містить. Аргументи щодо пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження не є поважною причиною для поновлення вказаного процесуального строку його захиснику - адвокату Сидорову А.І. з тих причин, що ОСОБА_1 як окремий суб`єкт оскарження з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження і апеляційною скаргою до суду не звертався.

Так, визначальним є те, що адвокат Сидоров А.І. не був учасником судового провадження під час розгляду справи в суді першої інстанції, а набув повноважень з часу звернення до нього за правовою допомогою Сербовим Р.В., про що свідчить дата укладення договору про надання правової допомоги - 02 лютого 2026 року. Відповідно, вказане свідчить про відсутність як правових, так і об`єктивних підстав для поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Сидорова А.І. на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року підлягає поверненню у зв`язку з відмовою у поновленні строку на апеляційне оскарження.
Разом з тим, необхідно зазначити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно подати апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності пропуску цього строку.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя - 
ПОСТАНОВИВ
Відмовити в задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_1 - адвокату Сидорову А.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 761/24930/24
Апеляційне провадження № 33/824/1547/2026
Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України
Суддя у першій інстанції - Литвин О.А.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.