Номер провадження: 33/813/586/26
Номер справи місцевого суду: 506/663/25 
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гушкан Альони Петрівни
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі в режимі відеоконференції з Окнянським районним судом Одеської області клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гушкан Альони Петрівни на постанову Окнянського районного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окнянського районного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / судовий збір в сумі 605,60 грн в дохід держави.

Згідно із постановою суду, 03 серпня 2025 року о 03:40 год. на вул. Шевченка в с. Ставрове Подільського району Одеської області водій ОСОБА_1 керувала т/з «Daewoo Lanos» д.н.з. « НОМЕР_2 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «ARLJ-0442» на місці зупинки у встановленому законом порядку. За результатами перевірки складеного тесту «Драгер» №359 від 03.08.2025 року вміст алкоголю склав 0.84‰, таким чином ОСОБА_1 , порушено вимоги п.2.9.а) Правил дорожнього руху України.
За цим фактом 03.08.2025 року о 04:13 годин працівниками відділу поліцейської діяльності №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №410821 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Гушкан А.П. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що суд першої інстанції однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, просить скасувати постанову Окнянського районного суду Одеської області від 04.12.2025 року та закрити відносно ОСОБА_1 провадження, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги стороною захисту зазначається, що суд першої інстанції постановив оскаржувану постанову опираючись на власні припущення. Так, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив «Різниця у дві хвилини на різних приладах (з бодікамери та на приладі Драгер) може бути зумовлена технічними налаштуваннями вказаних приладів , що не вплинуло жодним чином на результати огляду на стан сп`яніння ,відображеними як на відео , так і надрукованими на тесті №359, інформацію про який зазначено в протоколі серії ЕПР1 №410821», вказане на думку сторони захисту є порушенням ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях та усі сумніви, .щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Акцентується увага на тому, що в зазначеній справі наявні розбіжності у відображені часу проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що зафіксовано на відеозаписі та у чеку з Драгера, а тому чек з Драгера не може розцінюватись як доказ вини та є недопустимим і неналежним доказом.
Також, в скарзі зазначається, що судом першої інстанції відхилено та не взято до уваги факт безпідставності та незаконності зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 .. Наголошується, що матеріали справи не містять доказів законної підстави для зупинку транспортного засобу ОСОБА_1 , а отже усі подальші після зупинки дії працівників поліції, зокрема огляд на стан сп`яніння та його результати, на думку захисту є незаконними і не можуть братися до уваги при винесенні рішення у даній справі.
На додаток, в апеляційній скарзі зазначається, що в чеку з Драгера не зазначено до якого саме протоколу він додається, а в протоколі відсутня згадка про долучення чеку до протоколу, ще до матеріалів справи долучений відеозапис невідомого походження, оскільки в протоколі не зазначено про існування такого відеозапису і взагалі відсутні відомості про технічний засіб. Крім того, вказується, що судом не було враховано, що в Акті огляду на стан сп`яніння містяться недостовірні відомості, оскільки з відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається, що жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, остання під час оформлення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення була врівноваженою.
Також, в апеляційній скарзі стороною захисту зазначається, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що перед складанням адміністративного протоколу, ОСОБА_1 були роз`яснені права передбачені ст. ст. 55,56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також відсутні докази надання працівниками поліції пропозиції ОСОБА_1 , щодо проходження нею огляду на стан сп`яніння у лікарні.
Підсумовуючи викладене в апеляційній скарзі зазначається, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б могли підтвердити вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказуючи, що первинна апеляційна скарга була подана в строк, але повернута апеляційним судом з формальних підстав, а саме наявності повноважень на підписання апеляційної скарги від імені ОСОБА_1 та представлення її інтересів в суді апеляційної інстанції. Наголошується, що захист правомірно вважав, що ордера про надання правничої допомоги достатньо для підтвердження повноважень як представника ОСОБА_1 у Одеському апеляційному суді, оскільки у період з 15.10.2025 року і до моменту винесення судом першої інстанції постанови, а саме до 04.12.2025 року адвокат приймала участь на підставі Ордеру. Враховуючи викладене, а також те, що апеляційна скарга подається одразу після отримання постанови Одеського апеляційного суду, та усунення недоліків, захист просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку адвоката Гушкан А.П., яка просила задовольнити апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведених у ній мотивів та провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення. Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.
Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Вирішуючи питання про поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження апеляційний суд дійшов наступного.
Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути відновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.
Як свідчать матеріали справи, первинна апеляційна скарга була подана адвокатом в передбачений законом строк, але була повернута з підстав не долучення адвокатом своїх повноважень, повторна ж апеляційна скарга подана в цей же день.
Згідно зі ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта, щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції однобічно, без з`ясування фактичних обставин, що мають значення для розгляду, апеляційний суд приходить наступного висновку.
Згідно з положеннями ст. ст. 245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону районним судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови районний суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №410821 від 03.08.2025 року, який підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень; результати тестування ОСОБА_1 на алкоголь, який склав 0.84‰, та який підписано останньою без жодних зауважень; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписано ОСОБА_1 ; диск з відеозапису події 03.08.2025 року, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 та факт здійснення працівниками поліції за згодою останньої огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу “Драгер”.
Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про недопустимість доказів, припущеннях є необґрунтованими.
Апеляційним судом зауважується, що ОСОБА_1 після продуття алкотестера, була згодна з його результатами та казала, що вчора випила пива, чек Alcotest Drager, протокол, акт огляду підписала без жодних зауважень.
Таким чином, поліцейськими в повному обсязі виконано вимоги ст. 266 КУпАП.
Посилання сторони захисту на наявні розбіжності у відображенні часу проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на відеозаписі та у чеку з драгера, не викликають сумнівів у дійсних обставинах справи, не виключають належність і допустимість таких доказів та не можуть бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння і його результатів недійсними.
При цьому, апеляційний суд ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.10.2024 року (по справі № 120/12494/23) за яким формальні недоліки фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 , або її захисником подавалась заява про фальсифікацію змісту роздруківки чеку Драгер, відеозапису події, або протоколу про адміністративне правопорушення.
Загалом, апеляційні доводи були належним чином оцінені судом першої інстанції та їм була надана відповідна оцінка, з якою погоджується і апеляційний суд.
Також, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Окнянського районного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гушкан Альони Петрівни - залишити без задоволення, а постанову Окнянського районного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов