печерський районний суд міста києва

Справа № 711/9566/24-ц 
пр. № 2-4930/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Литвинової І. В.,
за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,
представника відповідача - Бершадської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10023/043 Філії-Черкаське обласне Акціонерне товариство "Державний ощадний банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про захист прав споживачів, усунення перешкод, визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної (майнової) і моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
І. Позиція сторін у справі.
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10023/043 Філії-Черкаське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні його грошовими коштами, шляхом негайного розблокування його рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ; зобов`язати випустити платіжній засіб (платіжну картку), відкритим на ім`я ОСОБА_1 за поточним рахунком № НОМЕР_2 ; стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 18 470,04 грн. втрат від інфляції та 2 542,40 грн. 3% річних, моральної шкоди 10 000, 00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є клієнтом АТ «Державний ощадний банк України». На ім`я позивача відкриті два поточні банківські рахунки: № НОМЕР_2 - відкритий у Донецькому регіональному управлінні банку; № НОМЕР_1 - відкритий у філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк». Позивач зазначає, що усі грошові кошти, що надходять на зазначені рахунки, мають виключно легальне походження та являють собою пенсійні виплати, які він отримує від Пенсійного фонду України. 14 жовтня 2024 року, діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (надалі по тексту - третя особа) звернувся до Черкаської філії банку (ТВБВ № 10023/043), з метою здійснення переказу коштів позивача з рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в Донецькому РУ АТ «Ощадбанк» на його ж рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Черкасах. Однак операція була відхилена. Головний економіст відділу роздрібного бізнесу Черкаської філії Тетяна Прокоп`єва повідомила, що у переведенні коштів відмовлено. 15 жовтня 2024 року третя особа звернулася до директора Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» із заявою, в якій повідомила про незгоду із таким рішенням банку. У відповіді від 28 жовтня 2024 року за № 11/5-16/8866/2024/c банк повідомив, що фінансові операції за рахунками позивача зупинені, у зв`язку зі здійсненням заходів фінансового моніторингу. Надалі, листом від 21 листопада 2024 року № 121.40/043-14/143737/24 банк відмовив і у перевипуску картки по рахунку ; НОМЕР_2 .
Однак, на думку позивача, жодних законних підстав для блокування рахунків не існувало і не існує. Позивач ніколи не був включений до Єдиного реєстру боржників, щодо нього не ведуться кримінальні провадження, немає судових рішень чи вимог уповноважених державних органів про обмеження його прав на розпорядження коштами. Усі надходження на рахунки мають легальне джерело - пенсійні виплати від Пенсійного фонду України. Банк не надав позивачу (ні особисто, ні через довірену особу) жодних конкретних доказів наявності підозри у здійсненні ризикових операцій, не повідомив про строк блокування та не дотримався вимог законодавства щодо максимального терміну зупинення операцій. Внаслідок незаконного та безпідставного блокування рахунків і платіжної картки позивач з жовтня 2024 року був повністю позбавлений можливості користуватися своїми пенсійними коштами. Це призвело до матеріальних збитків у вигляді втрат від інфляції, а також завдало позивачу значної моральної шкоди, яка виразилася у сильних душевних переживаннях, нервовому стресі, погіршенні психологічного стану та стану здоров`я.
За таких обставин, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що дії АТ «Державний ощадний банк України» щодо зупинення проведення операцій та обмеження використання рахунків ОСОБА_1 є повністю правомірними та обґрунтованими, оскільки позивач змінив фактичне місце проживання, мешкає в Республіці Польща, тоді як його адреса реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території м. Донецьк, при цьому протягом 2022-2024 років не звертався особисто до банку та не повідомив про зміну місця перебування, внаслідок чого ідентифікаційні дані клієнта стали неактуальними, у зв`язку із чим банк не має достовірної інформації про фактичне місце проживання позивача, а отже, не може здійснити належну ідентифікацію та верифікацію, що створює високий ризик ділових відносин, тому відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом», Положення №65 Національного банку України та внутрішніх нормативних документів банку, відповідач правомірно обмежив проведення операцій за його рахунками. Вимоги позивача про визнання таких дій незаконними, розблокування рахунків та стягнення матеріальної і моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
У відповіді на відзив, представник позивача заперечив проти доводів сторони відповідача, зазначивши, що посилання банку на виявлені ознаки схеми обготівкування коштів клієнтів з тимчасово окупованих територій є недоречними, оскільки вони не стосуються позивача. Посилання на Закон № 361-IX також безпідставне, адже сама наявність повноважень не дає права діяти всупереч нормам закону. Зупинення операцій за рахунками позивача мало відповідати всім вимогам Закону № 1702-VII, проте одного лише посилання на окремі статті цього Закону недостатньо для обмеження права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України. Банк, як суб`єкт первинного фінансового моніторингу, зобов`язаний діяти у межах строків, чітко визначених ч. 1-5 ст. 17 Закону № 1702-VII (максимум 7 днів). Подальше блокування рахунків більше ніж на 7 днів є неправомірним. Відповідач не надав жодних матеріалів фінансового моніторингу, які б підтверджували підозру щодо позивача, не повідомив про передачу матеріалів правоохоронним органам і не довів наявність ризику. Разом з тим, позивач не включений до реєстрів боржників, щодо нього не ведуться кримінальні провадження, а всі кошти на його рахунки надходять виключно від Пенсійного фонду України. Позивач пройшов належну ідентифікацію та верифікацію. Вимога банку про особисту явку позивача до відділення для додаткової ідентифікації є незаконною і не передбачена законодавством. Таким чином, дії банку є безпідставними, незаконними та такими, що порушують права позивача. За таких обставин, вимоги позивача про розблокування рахунків та відшкодування шкоди є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Третя особа своїм правом на подачу пояснень на позовну заяву не скористалася.
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.
09 грудня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду якої визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 
08 січня 2025 року на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив від АТ «Державний ощадний банк України».
16 січня 2025 року на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.
09 травня 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси зупинено провадження у справі.
21 липня 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
14 серпня 2025 року вказана позовна заява надійшла, на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2025 року, для розгляду якої визначено суддю та передано 15 серпня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 
18 серпня 2025 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання.
17 вересня 2025 року від представника відповідача надійшла заява, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.
30 березня 2026 року від представника позивача через Електронний суд надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4. у засідання не з`явилися, з урахуванням раніше поданої заяви про розгляд справи у відсутність представника.
Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» Бершадська І.М. у засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначила в обґрунтування своїх доводів, що особа позивача не ідентифікована банком і тому останній позбавлений можливості перевірити дані позивача і надавати йому послуги.
Третя особа ОСОБА_2 у засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, своїм правом на подачу пояснень на позовну заяву не скористався.
Суд, заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
ІІІ. Фактичні обставини справи.
28 жовтня 2015 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання № 3880/491 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в установі банку ТВБВ №10004/492 філії - Донецького обласного управління AT «Ощадбанк».
У заяві про приєднання № 3880/491 від 28 жовтня 2015 року вказано адресу реєстрації ОСОБА_1 як АДРЕСА_1 . Вказано контактну інформацію: мобільний телефон НОМЕР_3 , до якого підключено послуги СМС-інформування.
На виконання умов ДКБО Банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_4 в гривні України на умовах тарифного пакету «Пенсійний (в т.ч. «Арсенал»)», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку, та надав платіжну картку та ПІН-конверт до неї (п.п. 3.4.1, 3.4.2 Заяви про приєднання №3880/491 від 28.10.2015). 
Поточний рахунок у національній валюті України було змінено на рахунок № НОМЕР_2 , у зв`язку з переходом банківської системи України на новий формат рахунків IBAN на виконання вимог Постанови Правління НБУ від 28.12.2018 №162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні.
21 серпня 2024 року нотаріусом Тадеушем Хачевським у нотаріальній конторі в м. Любліні, посвідчено довіреність від імені ОСОБА_1 , якою останній уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси.
27 вересня 2024 року між ОСОБА_1 , від імені якого діяв його довірена особа ОСОБА_3 , AT «Ощадбанк» укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - ДКБО) шляхом підписання Заяви про приєднання № 1029677024\240924 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Заява про приєднання №1029677024\240924 від 24 вересня 2024 року) та Заяви-договору №1029677024\240924 про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу.
На виконання умов ДКБО Банк відкрив на ім`я позивача поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні України на умов тарифного пакету «Мій рахунок», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку, та надав платіжну картку типу МС Debit Word РР MR. Рахунок відкрито в ТВБВ №10023/043 філії - Черкаське обласне управління AT «Ощадбанк».
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до відділення № 10023-043 Філії Черкаського ОУ АТ «Ощадбанк», в інтересах ОСОБА_1 , щодо переведення пенсійних виплат з рахунку, відкритого у відділенні в Донецькій області на рахунок, відкритий в Черкаській області.
15 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до директора Черкаського Управління АТ «Ощадбанк» із заявою, у якій повідомив, що 14 жовтня 2024 року з телефонної розмови з головним економістом відділу роздрібного бізнесу ТВБВ « 10023-043 філії Черкаського ОУ АТ «Ощадбанк» Прокоп`євою Т., йому стало відомо, що у переведенні зазначених вище коштів йому як представнику ОСОБА_1 було відмовлено. На підставі наведеного звернувся із запитом про надання письмової відмови у переказі коштів.
28 жовтня 2024 року у відповідь на лист ОСОБА_2 , АТ «Ощадбанк» надано відповідь, у якій зазначено про повноваження банку відмовляти клієнту у підтриманні ділових відносин або проведенні фінансової операції чи відмови клієнту в обслуговуванні, що здійснюються на підставі договору, або зупиняти такі фінансові операції, якщо така відмова/зупинення обґрунтовані здійснення банком заходів, реалізації повноважень, виконанням обов`язків, встановленим Законодавством з питань протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та валютним Законодавством. В такому випадку банк не є таким, що порушив договір, не несе відповідальності за відмову/зупинення фінансових операцій (надання послуг) та за збитки, спричинені такою відмовою/зупиненням. Повідомлено, що з метою врегулювання питання щодо зняття діючих по рахунку обмежень, ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до будь-якого відділення банку для подальшої верифікації.
21 листопада 2024 року на адресу ОСОБА_2 скеровано лист за № 121.40/043-14/143737/2024 за підписом в.о. начальника управління філії- Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», згідно якого у відповідь на його звернення від 01 листопада 2024 року за вх. №С-10264-2024 щодо перевипуску картки по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в Донецькому РУ на ім`я ОСОБА_1 , повідомив, що згідно внутрішніх нормативних документів АТ «Ощадбанк» та відповідно до можливостей функціоналу програмного забезпечення банку, достроковий перевипуск основної картки довіреною особою, здійснюється виключно в установі банку де відкрито рахунок клієнта, за умови повноваження щодо перевипуску БПК зазначені в довіреності.
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно- правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документ, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Отже, підставою для списання грошових коштів з рахунку клієнта є розпорядження клієнта про перерахування коштів.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (надалі - Закон) AT «Ощадбанк» є суб`єктом первинного фінансового моніторингу.
Як суб`єкт первинного фінансового моніторингу AT «Ощадбанк» на підставі п. 4 ч. 2 ст. 8 Закону зобов`язаний здійснювати належну перевірку нових, а також існуючих клієнтів.
Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону верифікація - заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу, з метою перевірки (підтвердження) належності відповідній особі отриманих суб`єктом первинного фінансового моніторингу ідентифікаційних даних та/або з метою підтвердження даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників чи їх відсутність; ідентифікація - заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу для встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних; ідентифікаційні дані - сукупність даних, що дає змогу однозначно встановити особу, а саме: для фізичної особи - відомості, зазначені у пункті 1 частини дев`ятої та у пункті 1 частини десятої статті 11 цього Закону.
П. 1 ч. 9 ст. 11 Закону передбачає, що суб`єкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів встановлюють для фізичної особи - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, відомості про місце проживання або місце перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків в електронному безконтактному носії, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності). Якщо за звичаями національної меншини, до якої належить особа, прізвище або по батькові не є складовими імені, зазначаються лише складові імені.
Належна перевірка здійснюється в разі, зокрема, наявності підозри, виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта (ч. 4 ст. 11 Закону).
Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії (ч. 7 ст. 11 Закону).
Суб`єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов`язаний на підставі офіційних документів або інформації, отриманої з офіційних та/або надійних джерел (якщо інше не передбачено цим Законом), здійснювати верифікацію.
Офіційні документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Копії офіційних документів, крім нотаріально засвідчених, на підставі яких суб`єкт первинного фінансового моніторингу здійснив верифікацію, засвідчуються в порядку, встановленому суб`єктом державного фінансового моніторингу, що відповідно до цього Закону виконує функції державного регулювання та нагляду за відповідним суб`єктом первинного фінансового моніторингу (ч. 8 ст. 11 Закону).
Отже, після зміни персональних даних та/або у випадку наявності підозри клієнт зобов`язаний пройти ідентифікацію та верифікацію, що у свою чергу не було зроблено позивачем.
Так, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим (ч. 1 ст. 12 Закону).
Відповідно до ч. З ст. 12 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний, наскільки це можливо, проводити аналіз та вивчення підстав і цілей усіх фінансових операцій, що відповідають хоча б одній із таких ознак: є складними фінансовими операціями; є незвично великими фінансовими операціями; проведені у незвичний спосіб; не мають очевидної економічної чи законної мети. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен підвищити ступінь і характер моніторингу ділових відносин з метою визначення, чи є такі фінансові операції або дії клієнта підозрілими.
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що надає фінансові платіжні послуги платнику (ініціатору платіжної операції), повинен забезпечити, щоб усі платіжні операції супроводжувалися, зокрема: інформацією про платника (ініціатора платіжної операції) (далі - платник (ініціатор): фізичну особу (фізичну особу - підприємця, фізичну особу, яка провадить незалежну професійну діяльність) - прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), номер рахунка/електронного гаманця, на якому зберігаються електронні гроші (далі - електронний гаманець), з якого списуються кошти/унікальний номер електронного платіжного засобу (у разі ініціювання платіжної операції з використанням електронних платіжних засобів), а в разі відсутності рахунка - унікальний обліковий номер фінансової операції, який дає змогу здійснити відстеження операції (далі - унікальний обліковий номер фінансової операції), місце проживання (або місце перебування в Україні фізичної особи - резидента чи місце тимчасового перебування фізичної особи - нерезидента) або номер та серію (за наявності) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може використовуватися на території України для укладення правочинів), або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або дату і місце народження; інформацією про отримувача за платіжною операцією.
Ч. 1 ст. 15 Закону встановлює, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені: встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей: подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою; якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за Фінансовою операцією є неможливим.
Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції.
Відповідно до п. 8.6.5. Договору Клієнт зобов`язується надавати на запит Банку будь-яку інформацію щодо своєї ідентифікації та вивчення, а також інформацію щодо фінансових операцій, які будуть здійснюватись за його рахунками, відкритими у Банку.
Таким чином, наведеними нормами чинного законодавства України передбачено обов`язок банку здійснювати верифікацію та ідентифікацію клієнтів на підставі офіційних документів, а клієнт зобов`язаний подати офіційні документи та інформацію, необхідні для здійснення перевірки. Також суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний проводити аналіз та вивчення підстав і цілей фінансових операцій клієнтів. У випадку відсутності проходження верифікації, ідентифікації клієнтів, перевірки фінансових операцій банк зобов`язаний відмовитися від встановлення, підтримання ділових відносин, відмовити клієнту у відкритті, обслуговуванні рахунка, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка, відмовитися від проведення фінансової (-их) операції (-ій).
Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою правління НБУ №65 від 19 травня 2020 року (надалі - Положення №65).
Пунктами 34-37 Положення № 65 передбачено, що Банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку. Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків ВК/ФТ, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління ризиками ВК/ФТ, їх мінімізації.
Згідно з п.п. 46, 47 Положення № 65 критерії ризиків визначаються банком самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, установлених Національним банком у додатку 19 до цього Положення, типологічних досліджень СУО, результатів національної оцінки ризиків, а також рекомендацій Національного банку. Банк визначає пріоритетність/значущість розроблених критеріїв ризику, враховуючи можливі наслідки/вплив таких ризиків, та встановлює їм відповідну питому вагу для здійснення подальшої оцінки рівня ризику.
Відповідно до п. 42 Положення № 65, Банк повинен ураховувати географічні критерії ризику, приділяючи, зокрема, особливу увагу державам (територіям), що не виконують рекомендації FATF, або які мають стратегічні недоліки у сфері ПВК/ФТ (відповідно до заяв FATF), державам, що здійснюють збройну агресію проти України у значенні, наведеному в статті 1 Закону України «Про оборону України», наявності/ відсутності військових конфліктів, терористичних груп та/або організацій на території держави (території).
Згідно з п.п. 1, 11, 13, 14, 17 додатку 1 до Положення №65, Банк зобов`язаний здійснювати належну перевірку нових та наявних клієнтів у випадках, передбачених у ст.11 Закону (п.1).
Банк з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення №65 (п.11).
Банк зобов`язаний забезпечувати актуалізацію даних про клієнта (отриманих та існуючих документів, даних та інформації про нього): не рідше одного разу на рік, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є високим; не рідше одного разу на три роки, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є середнім; не рідше одного разу на п`ять років - в інших випадках за умови відсутності підозр (п. 13).
Банк зобов`язаний забезпечувати актуалізацію даних про клієнта також у разі: виявлення фактів наявності суттєвих змін у діяльності клієнта (зокрема в разі зміни КБВ, керівника, місцезнаходження юридичної особи, трасту, іншого подібного правового утворення, ФОП); закінчення строку (припинення) дії, втрати чинності чи визнання недійсними поданих документів; втрати чинності / обміну ідентифікаційного документа клієнта (представника клієнта); встановлення факту належності клієнта до РЕР (п. 14).
Банк у своїх внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ може передбачити й інші випадки здійснення актуалізації даних про клієнта (п. 17).
Відповідно до пп. 5 п. З Порядку моніторингу фінансових операції, їх реєстрації та здійснення інформаційного обміну з СУО (додаток 15 Положення) Банк самостійно розробляє перелік індикаторів підозрілості фінансових операцій з урахуванням індикаторів, зазначених у додатку 20 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу (далі - Положення), типологічних досліджень СУО та рекомендацій Національного банку в сфері ПВК/ФТ.
Постановою правління AT «Ощадбанк» від 28 грудня 2020 року № 877 затверджена Програма належної перевірки клієнтів AT «Ощадбанк», яка регламентує процес організації здійснення належної перевірки клієнтів та розроблена з метою забезпечення належної реалізації функцій AT «Ощадбанк» як суб`єкта первинного фінансового моніторингу щодо належної перевірки клієнта під час встановлення ділових відносин з ним та актуалізації даних про клієнта та/або осіб, які діють від імені клієнта.
Відповідно до п. 7.7. Програми належної перевірки клієнтів AT «Ощадбанк» під час здійснення ПЗНП клієнтів працівники Банку обирають вид необхідного до вжиття заходу залежно від виявлених ризиків, притаманних діловим відносинам (фінансовій операції без встановлення ділових відносин) із клієнтом, та що є пропорційним таким ризикам. Відповідно п. 12 Додатку 1 до Положення № 65, якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає ПЗНП у разі присвоєння високого рівня ризику.
Згідно з п. 4.12 додатку 6 до Положення №65 під час здійснення посилених заходів належної перевірки клієнтів одним із видів необхідних до вжиття заходів є установлення певних обмежень/лімітів на використання клієнтами послуги/продукту до спростування/підтвердження сумнівів Банку щодо Клієнта.
Зважаючи на наявність індикаторів, що стосуються діяльності чи поведінки клієнта, визначених п.п.3-4, п.18 додатку 19 Положення № 65, а саме: не надання офіційних документів для належної перевірки клієнта, відсутність актуальних ідентифікаційних даних клієнта, неможливо зв`язатися із клієнтом за допомогою наданих ним даних, зокрема за адресою реєстрації та зазначеним номером телефону суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування спеціальних норм Закону.
Національний банк України у листі від 17 жовтня 2023 року №57-0008/76680 «Про здійснення платіжних операцій» надав роз`яснення та рекомендації, зокрема, щодо застосування додаткових заходів, спрямованих на протидію та запобігання вчиненню незаконних дій за рахунками ВПО, з метою недопущення нанесення Фінансових збитків. Банком було встановлено обмеження на видаткові операції за рахунками Клієнта у зв`язку із обґрунтованою підозрою, що платіжна картка перебуває у третьої особи та/або доступ до рахунків/платіжних застосунків/системи дистанційного банківського обслуговування даного клієнта можуть мати треті особи. Подальше обслуговування за рахунками Клієнта буде можливе після проведення актуалізації даних при зверненні/особистій присутності Клієнта до відділення Банку, про що було повідомлено листом від 28 жовтня 2024 року.
Загальновідомо, що м. Донецьк, у якому зареєстрований позивач контролюється російською окупаційною владою та включений до складу тимчасово окупованих територій України.
Як вбачається, із наданої представником позивача копії довіреності від 21 серпня 2024 року, виданої від імені позивача, ОСОБА_1 перебуває у Республіці Польща, що в свою чергу свідчить про зміну фактичного місця проживання останнього.
При цьому, протягом 2022 - 2024 років позивач особисто до відділення банку не звертався, про зміну фактичного місце проживання/перебування банк не повідомляв.
З урахуванням наведеного, є підстави вважати, що у ОСОБА_1 змінились ідентифікаційні дані, зокрема відомості про місце проживання або місце перебування і наявна в банку інформація про клієнта є неактуальною.
У зв`язку із наведеним, банк, у свою чергу, не може здійснити належну ідентифікацію та верифікацію клієнта, що створює високий ризик ділових відносин, тому відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом», Положення № 65 Національного банку України та внутрішніх нормативних документів банку, відповідач правомірно обмежив проведення операцій за його рахунками.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії AT «Ощадбанк» відповідають вимогам чинного законодавства України та є правомірними, у зв`язку із чим, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Крім того, безпідставними є і вимоги про стягнення з відповідача 18 470,04 грн. витрат від інфляції та 2 542,40 грн. 3% річних, оскільки такі санкції є мірою цивільно-правової відповідальності і настають у випадку прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. 
Жодних доказів щодо порушень/невиконання грошових зобов`язань банком позивачем надано не було.
Крім того, згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.
Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`активним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тієюбезпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила завдання шкоди.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди (умислу або необережності). Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювана шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових чи службових осіб. При цьому факт неправомірності (незаконності) прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органів державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. 
Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їхній сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є безпідставним і відмовляє у його задоволенні.
На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10023/043 Філії-Черкаське обласне Акціонерне товариство "Державний ощадний банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 про захист прав споживачів, усунення перешкод, визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної (майнової) і моральної шкоди, залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 

Суддя І. В. Литвинова