ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5170/26 Справа № 215/4481/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 215/4481/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О..
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк»
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року, яке ухвалено суддею Коноваленко М.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 лютого 2026 року, 

УСТАНОВИВ:

В травні 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 18 вересня 2021 року ОСОБА_1 через Інтернет сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк», який 12 серпня 2022 року перейменовано у АТ «Сенс Банк», із пропозицією про укладення угоди про обслуговування кредитної картки, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб відповідно, до якої позивач зобов`язується надати відповідачу кредит, а відповідач, в свою чергу, в порядку та на умовах Кредитного договору повернути кредит, сплатити проценти, комісію та всі інші передбачені договором платежі. 
Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано відповідачем, про що свідчить його підпис одноразови ідентифікатором. 
Таким чином, 18 вересня 2021 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Cameleon», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн; процентна ставка 0,01% річних для торгових операцій 37 % та/або операції зняття готівки; тип процентної ставки фіксована; тип картки VISA platinum; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 10 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, проте свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 31 437,17 грн, з яких: 18 512,28 грн прострочене тіло кредиту; 12 924,89 грн відсотки за користування кредитом. Банк вживав заходів досудового врегулювання спору направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості. Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов Угоди позичальником не усунуті, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 31 31 437,17 грн сплачені при подачі позову судові витрати 2 422,40 грн. судового збору та 2 514,92 грн витрат на правову допомогу.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково здійснено висновок щодо відсутності доказів отримання позичальником кредитних коштів, кредитної картки та користування позичальником коштами оскільки матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що 18 вересня 2021 року ОСОБА_1 через Інтернет сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії , яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (який було розміщено на сайті Банку: www.alfabank.ua ). Банк прийняв пропозицію відповідача. Архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi доступною, Архівна версія (з 01 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) та є публічно. Договір є загальнодоступним та не потребує окремих клопотань про огляд веб сайту. Таким чином, 18 вересня 2021 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із обумовленими умовами.
Для клієнта випущена міжнародна платіжна карта VISA Platinum строком дії 5 років з моменту випуску (далі – Кредитна картка) Максимальний ліміт Кредиту (Кредитної лінії) складає 200 000 грн. Процентну ставку за користування Кредитною лінією для торгових операціи пропоную встановити у розмірі 0,01% та/або операціи зняття готівки встановлено у розмірі 37%. Тип процентної ставки фіксована.
Судом здійснено помилковий висновок, що матеріали справи не містять доказів отримання позичальником кредитних коштів, доказів на підтвердження відкриття відповідачу банківського рахунку, видачі йому кредитної картки та користування позичальником коштами. 
Апеллянт зазначає, що розрахунок заборгованості містить дату видачі кредиту 18 вересня 2021 року та номер кредитного договору № 631808155, позивачем також були наданні первинні бухгалтерські документи по рахунку відповідача НОМЕР_1 , який вказаний також і в договорі від 18 вересня 2021 року, як рахунок відповідача, з якого банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку. Для ідентифікації в обліковій системі банку угоді було присвоєно № 631808155, який обліковується за зазначеним номером в банківській системі.
Судом першої інстанції не враховано, що випискою по особовому рахунку підтверджується надання відповідачу кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (встановлення ліміту) саме за зазначеним договором від 18 вересня 2021 року по рахунку НОМЕР_1 , а також часткова сплата ним коштів за кредитним договором, користування відповідачем коштами.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що що наявність довідки про системне гарантування вкладів фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, де вказано ліміт 0 грн, які підписані одноразовим ідентифікатором, доводить факт існування волевиявлення відповідача на його приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку, надання банківських, фінансових та інших послуг, що не є у свою чергу доказом фактичного отримання позичальником кредитних коштів. Разом з тим, позивач не надав доказів на підтвердження відкриття відповідачу банківського рахунку, видачі йому кредитної картки із зазначенням її реквізитів, доказів зарахування кредитних коштів за договором № 631808155 саме на його рахунок та в якій сумі, враховуючи, що розрахунок заборгованості, наданий суду, проведено саме за договором № 631808155, тоді як в тексті позову та його вимогах також відсутня інформація, за яким саме кредитним договором від 18 вересня 2021 року позивач просить стягнути заборгованість з відповідача.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, 18 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631883423, якою запропонував банку укласти угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та банком. Згідно оферти АТ «Альфа-Банк» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 200 000 грн, та випустити платіжну картку VisaPlatinum, зі сплатою позичальником процентів за користування кредитною лінією при вчиненні торгових операцій або зняття коштів, у розмірі 37 % річних. ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення заборгованості шляхом внесення обов`язкового мінімального платежу у розмірі 10% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Того ж дня ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту електронним підписом направленим йому на номер телефону ОСОБА_1 .
Згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12 серпня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк».
Згідно виписки з рахунку приватного клієнта № 595858-2025/0424 за розрахунковий період з 19 вересня 2021 року по 30 травня 2025 року вбачається, що відповідач активно користувався кредитною карткою, переказував кошти з карти на карту, здійснював покупки.
Відповідно до наданого АТ «Альфа-Банк» розрахунку ОСОБА_1 неналежним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 30 травня 2025 року становить 31 437,17 грн, з яких: 18 512,28 грн - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 12 924,89 грн - заборгованість за відсотками.
Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1статті 205 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).
Згідно вимог частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
В силу частину 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
З матеріалів справи вбачається, що угода про надання кредиту від 18 вересня 2021 року була вчинена позивачем в електронній формі.
Тому на неї поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 цього ж суду передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладених вище встановлених судами обставин справи, положень закону, а саме, що кредитний договір 18 вересня 2021 року укладено відповідачем в електронному вигляді, після верифікації особи позичальника кредитором - Банком, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що відповідач в добровільному порядку сплатив вказану заборгованість суд вважає що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
За умовою вказаного договору відповідач отримав грошові кошти шляхом їх переказу на банківський рахунок Оферти).
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (п. 4 ст. 22 Закону).
З урахуванням наведеного вище, наявна в матеріалах справи виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування Банком кредитних коштів відповідачу на умовах, визначених Договором.
За паспортом споживчого кредиту, який містить підпис споживача ОСОБА_1 , строк дії кредитної лінії 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії за умови дотримання клієнтом умов договору.
Погашення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу.
Обов`язковий мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості не менше 50 грн.
Колегія суддів не може погодитися з доводами суду першої інсанції про ненадання Акціонерним товариством «Сенс Банк» доказів на підтвердження відкриття відповідачу банківського рахунку, видачі йому кредитної картки із зазначенням її реквізитів, доказів зарахування кредитних коштів за договором № 631808155, з огляду на наступне.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України від № «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків).
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях (частина друга статті 9 Закону про бухгалтерський облік).
Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (абзац другий частини дев`ятої статті 9 Закону про бухгалтерський облік).
Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення).
Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254.
Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі (абзац другий пункту 4.10. Положення).
Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (пункт 5.1 Положення ).
Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них (згідно із абзацом першим пункту 5.3. Положення).
До матеріалів справи приєднано виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 30 вересня 2021 року по 30 травня 2025 року.
У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року (справа № 355/558/18, провадження № 61-10222св19) зазначено, що виписка про рух коштів по рахунку свідчить про фактичне отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту.
Враховуючи вищезазначене виписка по рахунку ОСОБА_1 є належним і достатнім доказом отримання відповідачем кредитних коштів та наявності заборгованості.
Крім того колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача представник відповідача в своїх поясненнях у справі не заперечувала факт користування відповідачем кредитними коштами, а вказувала на те, що відповідач по справі перебуває на військвій службі в Збройних Силах України. 
Згідно із випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 18 вересня 2021 року по 30 травня 2025 року становить 31 437,17 грн, з яких: 18 512,28 грн - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 12 924,89 грн - заборгованість за відсотками.
Правильність розрахунку заборгованості, наданого Акціонерним товариством «Сенс Банк», не спростована.
За паспортом споживчого кредиту, який містить підпис споживача ОСОБА_1 , строк дії кредитної лінії один рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії за умови дотримання клієнтом умов договору.
Враховуючи наведене Акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_1 досягнуто домовленості у письмовій формі щодо ліміту відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000 грн, пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії.
За вимогами частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
У даному випадку строк (термін) виконання боржником обов`язку щодо повернення кредитних коштів визначений моментом пред`явлення вимоги, а тому кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Зокрема, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Заперечуючи проти позову, відповідач не спростував факт користування ним карткою, наявності та розміру заборгованості, а також не надав доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань за договором у повному обсязі. 
Колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову АТ «Сенс-Банк», з огляду на наступне.
Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилалась на положення ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як на підставу звільнення відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами за весь час.
Так, відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у чинній на час розгляду справи редакції) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався і діє до цього часу.
Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_2 № 18771 від 10 липня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом з 21 грудня 2023 року по теперішній час проходить військову службу у вказаній військовій частині.
В даному випадку відповідач ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця, з 21 грудня 2023 року і саме з цього часу на нього розповсюджуються пільги, визначені вищевказаним Законом. Отже відсотки за період з 21 грудня 2023 року з відповідача стягненню не підлягають.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» є обґрунтованими, а тому зі ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача 18 512,28 грн – заборгованості по простроченому тілу кредиту, 7 645,58 грн - відсотків за користування кредитом, а разом 26 157,86 грн.
Так, звертаючись до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, понесення вказаних судових витрат є документально підтвердженим.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2 015,60 грн, пропорційно розміру задоволених вимог.
Крім того, відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат.
Проте, всупереч вищезазначеному, представником позивача не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, а саме: доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід відмовити.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
За подання апеляційної скарги АТ «Сенс Банк» сплатило судовий збір в розмірі 3 633,60 грн, тому, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 5 450,40 грн за подання апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» - задовольнити.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2026 рокускасувати та ухвалити нове рішення по справі.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним дговором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631808155 від 18 вересня 2021 року, станом на 30 травня 2025 року, в сумі 26 157 (двадцять шість тисяч сто п`ятдесят сім) грн 86 коп, з яких: 18 512,28 грн - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 7 645,58 грн - відсотки за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі в розмірі 2 015 (дві тисячі п`ятнадцять) грн 60 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 13 квітня 2026 року. 

Головуючий:

Судді: