Справа № 161/17238/25 	Головуючий у 1 інстанції: Мазур Д. Г. 	
Провадження № 22-ц/802/252/26  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,
секретар судового засідання Русинчук М. М.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представників відповідача Нечая Б. Б., Милайчука П. П., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про списання боргу та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В : 
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2025 в іншій цивільній справі № 161/14004/24 було відмовлено у задоволенні позову ДКП «Луцьктепло» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу в сумі 6 024,30 грн за ненадані послуги з постачання теплової енергії (змінної частини), витраченої на загальнобудинкові потреби для опалення будинку АДРЕСА_1 . 
Тим рішенням суд встановив, що в будинку відсутні місця загального користування та допоміжні приміщення, встановлена індивідуальна система опалення, а тому загальнобудинкові потреби на опалення відсутні. Крім того, суд встановив, що ОСОБА_1 не є споживачем теплової енергії та не має правовідносин з ДКП «Луцьктепло».
Не зважаючи на те, що рішення суду набрало законної сили, відповідач боргу не списав та надалі здійснює нарахування за послугу, яку не надає. 
На заяви відповідач відповідає відмовою, яку він обґрунтовує тим, що вимоги позивача не передбачені таким рішенням суду.
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила:
- зобов`язати ДКП «Луцьктепло» списати їй борг у сумі 6 024,30 грн, який виник безпідставно за ненадану послугу з постачання теплової енергії (змінної частини), витраченої на загальнобудинкові потреби для опалення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , враховуючи рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2025 у справі № 161/14004/24;
- зобов`язати ДКП «Луцьктепло» припинити нарахування за послугу з постачання теплової енергії (змінної частини), витраченої на загальнобудинкові потреби для опалення будинку АДРЕСА_1 , яка не надається.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про задоволення позову.
Зазначає, що суд не врахував, що у справі № 161/14004/24 позивач не довів обсяг поставленої відповідачам теплової енергії. Крім того, в справі, рішення в якій оскаржується, відповідач не надав належних доказів поставки теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби на опалення, посилаючись лише на застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
В будинку немає ні місць загального користування, ні допоміжних приміщень, призначених для забезпечення експлуатації будинку, про що свідчить технічних паспорт будинку, який був досліджений в судовому засіданні.
Щодо будинку, в якому розташована квартира позивача, Методика не може бути взята до уваги, оскільки складові, які повинні братися при обчисленні згідно з цією Методикою, відсутні.
Під час перевірки ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області за її заявою до будинку жодного разу ніхто не прибував. В ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області пояснили, що з пояснення працівників ДКП «Луцьктепло» зробили висновки про те, що порушень законодавства при нарахуванні послуг виявлено не було.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ДКП «Луцьктепло», посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення 
Зазначає, що після ухвалення рішення у справі № 161/14004/24 відповідачем було проведено перерахунок позивачу плати за послуги по теплопостачанню з 01.11.2022 по 01.09.2025.
Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Власники (користувачі) квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Вважає, що суд дійшов правильного висновку про те, що позивач, як користувач квартири АДРЕСА_3 , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язана нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
У судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав і просять її задовольнити.
Представники відповідача (кожен зокрема) апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивач зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 , яка відключена від системи централізованого постачання будинку.
17.01.2025 Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/14004/24 ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ДКП «Луцьктепло» до ОСОБА_3 ,, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу в розмірі 6 024,30 грн.
У зв`язку з ухваленням цього рішення суду, позивач просить списати з неї борг у розмірі 6 024,30 грн, який було нараховано за період з 01.11.2022 по 01.07.2024, про що позивач зверталася до відповідача також із письмовою заявою від 25.03.2025.
Разом із тим, після ухвалення судового рішення від 17.01.2025 відповідачем проведено позивачу перерахунок оплати за послуги по теплопостачанню з 01.11.2022 по 01.06.2024, і цей розмір становить 3 421,24 грн, що підтверджується відповідним розрахунком.
Отже, сума боргу, яку просить списати позивач у розмірі 6 024,30 грн уже перерахована відповідачем.
Також судом встановлено, що нарахування за послуги по теплопостачанню з 01.11.2022 по 01.09.2025 здійснювалося відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VII, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 № 315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» (із змінами та доповненнями) згідно тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради, з врахуванням, що квартира АДРЕСА_4 відключена від системи централізованого постачання будинку.
Відповідно до положень ст. ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Пункт 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, передбачає, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Згідно з пп. 13 п. 45 вказаних Правил споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Отже, з аналізу наведених норм права слід дійти висновку, що обов`язком будь-якого споживача, який відключився від мережі централізованого опалення у встановленому порядку, є відшкодування частини обсягу теплової енергії, наданої для опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, а також для забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі – комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг, встановлений Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
У пункті 2 розділу І Методики визначено, що: 
- допоміжні приміщення – це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); загальнобудинкові потреби на опалення це витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; 
- місця загального користування (далі – МЗК) це загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; 
- опалюване приміщення – це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; 
- приміщення з індивідуальним опаленням – це приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях (Q відкл. пр).
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення передбачено розділом ІV Методики, відповідно до п. 2 якого, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається як сума показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень, та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.
Згідно з п. 12. вказаного розділу Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Відповідно до п. 8 розділу ІV Методики, у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): 
- для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25 %; 
- для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; 
- для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; 
- для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Згідно з п. 9 Методики визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проєкту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Виходячи з абз. 2 п. 9 Методики № 315, обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою, за якою коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку (zвідкл) множиться на визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проєкту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, Гкал. zвідкл розраховується: 1+ Sвідкл (опалювальна площа приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку) /загальна опалювальна площа будівлі/будинку.
Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З копії журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового (садибного) будинку літера А-1 (№ 2Б на АДРЕСА_1 ) та з пояснень сторін у судовому засіданні колегією суддів встановлено, що допоміжними приміщеннями у будинку є горище.
Позивач також ствердила, що в будинку половина квартир опалюється централізовано і вони розташовані не відокремлено у якомусь крилі від квартир з індивідуальним опаленням.
В силу вимог ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, якими у цьому будинку є у тому числі несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку.
Позивач не надала суду жодних належних, допустимих і достовірних доказів про те, що суму нарахування за оспорювану нею послугу здійснено відповідачем невірно.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий – суддя 

Судді