Дата документу  Справа № 333/5068/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/303/26	Головуючий у 1-й інстанції Кулик В.Б.	
Єдиний унікальний №333/5068/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія –ч.1 ст.130 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року      м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бабіча Сергія Анатолійовича на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 22.05.2025 року о 16 год. 39 хв. по вул.Привокзальній, 15 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110207» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Бабіч С.А. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувану постанову суду винесено з порушенням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП. Вказує на порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та недійсність отриманих результатів. Зазначає про недотримання умов експлуатації спеціального технічного приладу, за допомогою якого проведено вказаний огляд, а саме строку калібрування.
Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає встановленій формі згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС №1376 від 06.11.2015 року.
Вказаний процесуальний документ не містить відомостей про виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння. Натомість з долученого до матеріалів провадження відеозапису вбачається, що жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 немає, мова чітка, поведінка відповідає обстановці, координація рухів не порушена, тремтіння рук відсутнє.
Працівниками поліції не дотримано вимог щодо фіксування проведення огляду водія на стан сп`яніння, адже було під час проведення відповідного огляду було оголошено дату, що є відмінною від тієї, яка зазначена у всіх наявних в матеріалах провадження процесуальних документах. Двох свідків залучено не було.
Крім того, уповноваженими особами застосовано спеціальний технічний прилад, яким вимірюється вміст алкоголю в повітрі, а не у крові, як це передбачено вимогами п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року.
Отримані під час такого огляду показники вмісту алкоголю з урахуванням допустимої похибки не перевищували встановлену міжнародно-правовим законодавством гранично допустиму норму, що становить 0,5‰ алкоголю. Крім того, дані показники знаходились в межах від 0,298 ‰ до 0,382 ‰. При цьому нижня межа є вкрай близькою до допустимого порогового рівня, а сам факт наявності похибки свідчить про обґрунтований сумнів щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
ОСОБА_1 жодних вимог ПДР не порушував. У поліцейських були відсутні правові підстави зупинки транспортного засобу під керуванням водія. Вказане, на переконання апелянта, тягне за собою недопустимість усіх зібраних доказів.
До судового засідання апеляційного суду захисник Бабіч С.А. не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, за допомогою SMS-повідомлення. 
Враховуючи, що клопотань про відкладення судового засідання від захисника Бабіча С.А. не надходило, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не заперечував проти апеляційного розгляду за відсутності захисника, тому з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП, неявка захисника до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні. 
Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам закону.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом з метою реалізації передбачених ст.245 КУпАП завдань виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №338545 від 22.05.2025 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 у зазначений в протоколі час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager», в якому перелічено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зазначено позитивний результат з показником 0,34 ‰ алкоголю, з яким водій погодився, про що свідчить його власноручний підпис у графі «з результатами згоден»;
- роздруківці результатів приладу «Alcotest Drager 6820», тест №2598, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, а результат тестування склав 0,34 ‰ алкоголю; підпис особи, що тестують, наявний;
- долученим до матеріалів справи відеозаписом.
У зв`язку наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.
Слід також відмітити, що на відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні за обставин події саме від 22.05.2025 року. 
З огляду на положення ст.266 КУпАП присутність свідків за таких обставин була непотрібна.
Апеляційний суд не приймає до уваги аргументи апелянта щодо порушень вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС №1376 від 06.11.2015 року, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.
Адже відповідно до п.1 Розділу I зазначеного вище нормативно-правового акта, сфера застосування інструкції не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.
Всупереч протилежним аргументам захисника, під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 оформлено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року.
В ньому зазначено дату та місце його оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, суть вчиненого адміністративного правопорушення. 
Крім того, апеляційний суд зауважує, що невід`ємною частиною вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення є долучені до нього додатки (згідно опису), а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що містить відомості про виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, що було підставою для законної вимоги працівника поліції про проходження водієм огляду на стан сп`яніння.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Питання поважності чи неповажності причини зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання у жодному разі не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.
Апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх ймовірної протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 22.05.2025 року.
Що стосується доводів про порушення працівниками поліції процедури огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, апеляційний суд акцентує увагу на наступному.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі змістом п.п.1, 4 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом спеціальних технічних засобів, у тому числі і «Alcotest Drager 6820». Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Наказом Держлікслужби № 1529 від 29.12.2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений, номер свідоцтва про державну реєстрацію 14455/2014. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.
Згідно з п.13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 року міжповірочний інтервал законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки для категорії «вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» становить 1 рік.
Усім вказаним вимогам «Alcotest Drager 6820» відповідає, останнє калібрування зазначений спеціальний технічний прилад пройшов 22.10.2024 року, міжповірочний інтервал складає 1 рік.
Разом із тим з матеріалів провадження встановлено, що згідно долученої до листа УПП в Запорізькій області ДПП НПУ від 03.10.2025 року копії сервісної гарантійної книжки приладу «Alcotest Drager 6820» період між сервісами, градуюваннями (калібруваннями) та повірками становить не менше ніж 1 раз на 12 місяців (а.п.76).
Апеляційний суд зауважує, що специфіка сервісного обслуговування такого спеціального технічного приладу як «Alcotest Drager» вимагає проведення як калібрування (градуювання), так і повірки. 
Для приладів, що підлягають інтенсивній експлуатації, у тому числі для алкотестерів, калібрування здійснюється з метою налаштування точності приладу, що гарантує успішне проходження подальшої метрологічної повірки, яка у свою чергу підтверджує відповідність роботи приладу встановленим стандартам.
Тобто така процедура, як калібрування дійсно об`єктивно проводиться хронологічно раніше, ніж повірка, або щонайменше співпадає з днем її проведення. При цьому вищевказані вимоги щодо періодичності проведення обох процедур під час експлуатації спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820» в ході огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 дотримано, що у свою чергу підтверджує коректність отриманих результатів вимірювання. А протилежні аргументи захисника спростовуються з огляду на вищенаведені обставини.
Що стосується конкретизації показників вимірювання, отриманих за результатами огляду водія на стан алкогольного сп`яніння із використання спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», апеляційний суд виходить з наступного.
Так, алкотестер (газоаналізатор) - це спеціальний технічний прилад для визначення кількості алкоголю в крові без аналізу крові безпосередньо, тобто шляхом вимірювання спеціальними датчиками для визначення концентрації парів алкоголю у видихуваному повітрі та застосування коефіцієнтів перерахунку, що визначаються експериментально. Під час вдиху повітря надходить у легені і збагачує кровоносні судини киснем, відбираючи з кровоносних судин вуглекислий газ і насичуючись парами спирту. Алкотестери пропускають верхній шар повітря, що видихається, і вимірюють виключно глибинний шар, який реально контактував з кровоносними судинами легенів і містить відомості про концентрацію алкоголю в крові людини у проміле. Проміле (‰) – це загальноприйнята одиниця вимірювання вмісту алкоголю в крові, що показує кількість грамів алкоголю на літр крові.
Враховуючи вищевикладене, отриманий за результатами тестування ОСОБА_1 із використанням спеціального технічного приладу показник 0,34 ‰ алкоголю, свідчить про вимірювання саме вмісту алкоголю у крові, з таким результатом водій погодився. 
З приводу заперечень апелянта проти встановлення факту перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння внаслідок отримання кількісного показника тестування за допомогою спеціального технічного приладу, який становив 0,34‰ алкоголю, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з положеннями п.5 ст.8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями (у подальшому – «Конвенція»), в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Згідно з п.7 Розділу ІІ Інструкції встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Таким чином, всупереч протилежним доводам апелянта, положення вищезазначеного міжнародно-правового акта не встановлюють мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, передбачають його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. При цьому, Конвенцією не встановлено вимогу визначати у національному законодавстві допустимий рівень алкоголю, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом саме із показником 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Навпаки вищевказаною нормою Конвенції не заборонено національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, що є меншими за 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Зокрема, нормами національного законодавства встановлено мінімально-допустимий показник рівня алкоголю - 0,2‰.
Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються апеляційним судом, адже отриманий показник тестування є вищим, від мінімально-допустимого показника рівня алкоголю в крові, навіть із урахуванням вказаного апелянтом діапазону допустимої похибки.
Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах. 
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є належними і допустимими для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Бабіча Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.С. Гончар