Справа№ 953/12921/25 
н/п 3/953/76/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"19" лютого 2026 р.          м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., за участі секретаря судового засідання Сергієнко К.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Кондратенка В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2025 року о 01 годині 03 хвилин в м. Харкові по вулиці Григорія Сковороди, 67, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan rogue sports, державний реєстрацій номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу та проведення огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчинені адміністративного правопорушення. Стверджував, що не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, намагався реалізувати своє право на правову допомогу. Поведінку працівників поліції розцінює як тиск нього. Твердження працівників поліції щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності, оскільки поводився спокійно, врівноважено. 
Адвокат Кондратенко В.А. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. У судовому засідання клопотання підтримав, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки останній не висловлював відмову щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 намагався реалізувати своє конституційне право на правову допомогу, водночас, поліцейські розцінили зазначені дії як відмову в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 належним чином підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 526714 від 29 листопада 2025 року, в якому безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення (відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з зазначенням встановлених ознак алкогольного сп`яніння; долученими до протоколу відеозаписами; рапортом поліцейського від 29 листопада 2025 року про виклад обставин події, що цілком узгоджується з відомостями протоколу та відеозаписами.
Оцінюючи наведені докази, суд керується положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (зі змінами) (далі Інструкція), якими унормовано правову процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлено гарантії захисту прав і законних інтересів водія, а також процесуальні запобіжники можливим зловживанням з боку працівників поліції.
Суд зважає на те, що згідно із п. 2 розділу І Інструкції підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п. 3 розділу І Інструкції.
З матеріалів справи, зокрема, даних протоколу вбачається, що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук.
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або забезпечує доставку особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду (п.п. 1,9 Розділу ІІ інструкції).
Положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання якої передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений судом.
Так, з дослідженого відеозапису «WhatsApp Video 2025-12-01 at 16.55.56» вбачається рух транспортного засобу Nissan rogue sports, державний реєстрацій номер НОМЕР_2 .
Після зупинки транспортного засобу, на місці водія знаходився ОСОБА_1 , якому працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленням запаху алкоголю та роз`яснили, що підставою зупинки є заборона руху під час дії комендантської години. ОСОБА_1 не заперечував факт здійснення керування транспортного засобу та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає: ОСОБА_1 є особою, яка здійснювала керування транспортним засобом; дії працівників поліції щодо зупинки вказаного транспортного засобу узгоджуються із п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
З дослідженого відеозапису «export-kwapp» вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (проміжок часу: 03:50 – 04:20) та продовжив залишатись в транспортному засобі, мотивуючи це необхідністю отримання правової консультації в телефонному режимі. Водночас, працівник поліції роз`яснив, що пасивна поведінка ОСОБА_1 буде розцінена як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку (проміжок часу: 07:05 – 07:50 відеозапису «export-kwapp»). 
На чергову пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 висловив згоду, проте продовжив залишатися в автомобілі (проміжок часу: 14:20 – 22:00 відеозапису «export-kwapp»).
Суд розцінює поведінку  ОСОБА_1 , як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки працівниками поліції були створені всі умови для такого огляду в закладі охорони здоров`я, реалізація якого залежала виключно від волевиявлення та активної поведінки  ОСОБА_1 . 
Суд не встановив будь-яких об`єктивних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 виконати вимогу працівника поліції. Незважаючи на неодноразові роз`яснення про те, що пасивна поведінка буде розцінена як форма відмови від проходження огляду, ОСОБА_1 продовжив залишатися в автомобілі, мотивуючи це необхідністю отримання консультації від юриста. Водночас, ні в судовому засіданні, ні під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 не пояснив, що становило предмет правової консультації, та на отримання яких відомостей йому не вистачило часу наданого працівниками поліції. 
Відтак, суд розцінює поведінку   ОСОБА_1 як форму захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення. 
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною належним чином та в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому на нього необхідно накласти стягнення, визначене у санкції даної статті.
Зазначені висновки суду не спростовуються показами свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні надала пояснення, відповідно до яких зазначила, що перебувала із  ОСОБА_1 в автомобілі під час спілкування останнього із працівниками поліції. Стверджує, що ОСОБА_1 не висловлював відмову щодо проходження огляду на стан сп`яніння, був згідний пройти огляд в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, будь-яких ознак стану алкогольного сп`яніння вона не вбачала.
В задоволенні клопотання щодо виклику в якості свідка працівника поліції ОСОБА_3 необхідно відмовити, оскільки працівник поліції є заінтересованою особою, позиція якої висловлена в матеріалах адміністративної справи. 
З довідки поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 згідно із обліковими даними отримував посвідчення водія НОМЕР_3 .
Відтак, ОСОБА_1 має нести відповідальність як «водій», тобто у виді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При накладенні на особу стягнення, суддя відповідно до вимог ст. ст. 33-35 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, яке є умисним і грубим порушенням ПДР України.
Згідно ст. 34, ст. 35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
В задоволені клопотання про виклик в якості свідка працівника поліції ОСОБА_3 – відмовити. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч. 3 ст. 307 КУпАП).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя:           Кіндер В. А.