Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
м. Вінниця
11 березня 2026 р.  Справа № 120/6557/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Крапівницької Н.Л., 
розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №0562300011422 від 20.03.2025 року щодо відмови в переведенні з пенсії за віком, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду 02.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відсутні документи, що підтверджували факт спільного проживання чи перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт, чи рішення суду, яке встановлює факт перебування на утриманні померлого годувальника.
Також надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому представник відповідача зазначив, що підстав для визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.03.2025 про відмову у проведені перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р № НОМЕР_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, здійснивши виплату недорахованих сум пенсій, із врахуванням проведених виплат, починаючи з 14.03.2025, немає.
На переконання представника відповідача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову ОСОБА_1 , у переході на пенсію по втраті годувальника, згідно статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з огляду на відсутність необхідних підтверджуючих документів, які б підтвердили перебування на утримані померлого годувальника, про що зазначав також і представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у своєму відзиві.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
Позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_2 від 16.11.2021 року, і отримує пенсію за віком, призначену на умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
З 19 серпня 1981 року позивач перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .
14.03.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, після смерті чоловіка ОСОБА_2 , відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та прийнято рішення №056230001422, яким відмовлено в переході з пенсії за віком, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пакету документів, зокрема, довідки про перебування на утриманні померлого годувальника (факт сумісного проживання). 
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з частиною 1 статті 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
На підставі частини 3 статті 36 Закону №1058-IV, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
На підставі частини 3 статті 43 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону №1058-IV передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Згідно з пунктом 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника (п.п. 9).
На підставі пункту 2.11. Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 (витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання), або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
Отже, пункт 2.11 Порядку №22-1 не містить імперативної норми щодо видання документу із зазначенням відомостей про місце проживання разом з годувальником за однією адресою лише органом місцевого самоврядування.
Так, у пункті 2.11 Порядку № 22-1 вказано, що відповідні документи можуть бути видані, зокрема, органом місцевого самоврядування.
У відзиві на позов відповідачем зазначено, що на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відсутні документи, що підтверджували факт спільного проживання чи перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт, чи рішення суду, яке встановлює факт перебування на утриманні померлого годувальника.
Водночас, як підтверджується матеріалами справи, позивач з чоловіком разом проживали за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями на ст. 10-11 паспорту позивачки , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, технічним паспортом в якому міститься витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та з якого вбачається що вони були співвласниками вищезазначеної квартири та домовою книгою на дану квартиру де містяться відомості про спільну реєстрацію в ній. 
За документ, що засвідчує факт перебування на утримані непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), або, документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
Так, м. Вугледар з 2024 року знаходиться у повній окупації російських військ, він вщент знищений та знаходиться на тимчасово окупованій території України, що є загальновідомою інформацією та не потребує доведення, будь -які законні органи влади там відсутні.
Натомість у електронній системі Пенсійного фонду України є відомості про проживання ОСОБА_2 та проживання позивача до евакуації за однією адресою по АДРЕСА_1 , які не були взяті до уваги при прийняті оскаржуваного рішення.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням , перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
При цьому, суд вкотре наголошує, що ані приписи Закону №1058, ані положення Порядку №22-1 не містять вичерпного переліку документів, виключно якими може підтверджуватися факт спільного проживання члена сім`ї з померлим годувальником і, відповідно, факт перебування на його утриманні, а тому суд вважає, що подані позивачем документи за своїм змістом відповідають вимогам Порядку №22-1 та підтверджують факт її спільного проживання з померлим годувальником та перебування та його утриманні.
Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.
Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).
За будь-яких обставин, сутність права на пенсійне забезпечення, як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №056230001422 від 20.03.2025 року є протиправним, а відтак підлягає скасуванню.
В той же час, враховуючи встановлення судом порушення прав позивача, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав останнього є зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до її заяви від 14.03.2025 року.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Водночас на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно зі способом захисту порушених прав позивача.
Враховуючи те, що спірне рішення прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. 
Керуючись ст.ст. 73- 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №056230001422 від 20.03.2025 року. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 , відповідно до її заяви від 14.03.2025 року та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
В решті позовних вимог, -відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 13322043)

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ 21318350)

Суддя Крапівницька Н. Л.
Згідно з оригіналом 
Суддя:
Секретар: