Справа № 671/703/26
Провадження № 2-а/671/6/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 р.           м. Волочиськ 

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючий - суддя    Никифоров Є. О.
секретар судового засідання  Козак Г. А.
за участю 
представника відповідача   Риженко І. С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, 

в с т а н о в и в:

Мельник В. П. (надалі – «Позивач») звернувся з позовом до Державної служби України з питань безпеки на транспорті (надалі «Відповідач») про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. 
На обґрунтування позову позивач вказує, що 24.03.2026 р. головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненком Михайлом Володимировичем винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00010093, якою позивача - ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн.
Згідно вказаної постанови 27.02.2026 року о 05 год. 09 хв., за адресою Н-09, км 468+739 Запорізька область зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: Перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,638% (5,855 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, загальної довжини транспортного засобу на 35,077% (6,577 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18,75 м., загальної ширини транспортного засобу на 25,308% (0,658 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м., загальної висоти транспортного засобу на 7,125% (0,285 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м.
Постанову серії АВ № 00010093 від 24.03.2026 р. позивач вважає незаконною з наступних підстав.
1. Працівником відповідача невірно описана суть правопорушення без врахування наявних дозвільних документів оскільки на момент здійснення перевезення транспортний засіб MAN НОМЕР_1 з причепом TAD, НОМЕР_2 , мав діючий дозвіл № НОМЕР_3 від 26.02.2026 року на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові та габаритні параметри якого перевищують нормативні. Позивач вказує, що наявність такого дозволу, відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, є самостійною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.
2. Порівнюючи показники габаритних замірів, з нормативними показниками визначеними в п. 22.5 ПДР та показниками вказаними в дозвільних документах, позивач вбачає, що всі параметри, довжина, ширина, висота, загальна маса відповідають показникам вказаним в дозволі на участь в дорожньому русі № 2026-13850001-432 НГ від 26.02.2026 року. Перевищення стосується загальної маси та загальної довжини транспортного засобу і в обох випадках перевищення не більше 10%, що виключає відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
3. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки за посиланням в постанові про результати автоматичної фіксації наявні лише фото руху транспортного засобу, будь-які документи, що підтверджують перевищення встановлених норм відсутні, зокрема, відсутнє посилання на акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, складення є обов`язковим згідно вимог підпунктів 4–8 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.10.2013 р.
На підставі викладеного позивач просить скасувати постанову відповідача у справі про адміністративне правопорушення серії АВ № 00010093 від 17.03.2026 р., а справу про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП – закрити.
Відповідач позовні вимоги не визнав зазначаючи про необґрунтованість позовних вимог. Згідно відзиву відповідача позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
1. Постанова серії АВ № 00010093 від 17.03.2026 р. відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, оскільки містить усі обов`язкові відомості: дату, час, місце правопорушення, характеристики транспортного засобу, виміряні параметри з урахуванням похибки, нормативні значення та розрахунок відсотка перевищення. Постанова також відповідає формі, затвердженій Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022).
2. Основним доказом правопорушення є показання технічних засобів автоматичного пункту фіксації - комплексу WIM 15, WAGA-WIM35 (свідоцтва про повірку чинні до 25.09.2026). Інформаційна картка автоматичного пункту габаритно-вагового контролю та фотоматеріали долучено до відзиву. Складення окремого акта про перевищення параметрів у разі автоматичної фіксації законодавством не передбачено, а посилання позивача на Порядок № 879 є недоречним, оскільки його дія прямо не поширюється на автоматичні пункти.
3. Відповідач вважає правильним розрахунок перевищення та розміру штрафу, при цьому, похибка вимірювального пристрою вже врахована у розрахунку. 
4. Дозвіл № 2026-13850001-432 НГ від 26.02.2026 передбачав параметри: довжина - 24 м, ширина - 3,5 м, висота - 4,5 м, загальна вага - 40 т. Фактично зафіксовані параметри (довжина - 25,927 м, ширина - 3,358 м, маса - 50 950 кг) перевищують умови дозволу. Рух з відхиленням від параметрів дозволу прирівнюється до руху без дозволу, а отже наявність дозволу не є підставою для звільнення від відповідальності.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. У позовній заяві позивач просив розгляд справи провести за його відсутності.
Неявка представника позивача за таких обставин не перешкоджає розгляду справи.
Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, що відповідають доводам відзиву та просила у задоволенні позову відмовити
Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 27.02.2026 о 5 год 09 хв., за адресою Н-08, км 468+739, Запорізька обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, технічний засіб WIM 15. WAGA-WIM35, зав. № 3, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, ДНЗ BX9542HO, що здійснював рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,638% (5,855 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, загальної довжини транспортного засобу на 35,077% (6,577 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18,75 м., загальної ширини транспортного засобу на 25,308% (0,658 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м., загальної висоти транспортного засобу на 7,125% (0.285 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м.
Встановивши, що відповідальна особа – ОСОБА_1 допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,638% (5,855 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, загальної довжини транспортного засобу на 35,077% (6,577 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18,75 м., загальної ширини транспортного засобу на 25,308% (0,658 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м., загальної висоти транспортного засобу на 7,125% (0,285 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м., головний спеціаліст відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненко Михайло Володимирович 17.03.2026 р. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00010093, якою позивача - ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн.
Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Пунктом 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11.02.2015 №103 зі змінами, встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженням з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У п. 22.5 Правил дорожнього руху встановлено параметри транспортних засобів та їх составів за умови дотримання яких допускається їх рух. Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Примітка до статті 132-1 КУпАП визначає, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Суб`єкт відповідальності за правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП визначений ст. 14-3 КУпАП відповідно до якої адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 122-2, ч.ч. 2, 3 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).
Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.
Відповідно до п. 7 Порядку № 1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
За змістом п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Пунктом 14 Порядку № 1174 передбачено, що інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.
Нормами п. 15 Порядку № 1174 визначено, що метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
Відповідно до п. п. 16, 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Суд зауважує, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття законодавцем установлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують установлені параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі).
Відповідно до приписів п. 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.
Відповідно до приписів ст. 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).
Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:
1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135);
2) на пасажирському електротранспорті (тролейбус, трамвай) - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий та восьмий статті 135).
Відповідно до ст. 249 Кодексу України справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Предметом розгляду даної справи є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Підставою для винесення оскаржуваної постанови було порушення позивачем вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,638% (5,855 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, загальної довжини транспортного засобу на 35,077% (6,577 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18,75 м., загальної ширини транспортного засобу на 25,308% (0,658 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м., загальної висоти транспортного засобу на 7,125% (0.285 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м.
У даному випадку закінчений склад правопорушення, з огляду на конструкцію правової норми, настає з того моменту, коли особа допустила перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами.
Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З системного аналізу вище вказаних норм, вбачається, що для правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем повинно бути надано докази в підтвердження факту перевищення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу більше ніж на 5% відносно нормативних, визначених п. 22.5 ПДР, при відсутності виданого уповноваженим органом дозволу на участь у дорожньому русі такого транспортного засобу.
Положеннями ч. 1 ст. 9 КАС України регламентовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Позивачем не заперечується той факт, що 27.02.2026 о 5 год 09 хв., за адресою Н-08, км 468+739, Запорізька обл., здійснювався рух транспортного засобу MAN TGX 18.440, ДНЗ BX9542HO, що належить ПП «Транс-Авто-Д», з напівпричепом та вантажем.
Щодо доводів позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення з огляду на наявність діючого дозволу на рух транспортного засобу MAN НОМЕР_1 з причепом TAD, НОМЕР_2 , на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові та габаритні параметри якого перевищують нормативні, що відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, є самостійною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, то суд зазначені доводи відхиляє з наступних підстав.
Судом встановлено, що Управлінням патрульної поліції в Хмельницькій області 26.02.2026 р. було видано дозвіл № 2026-13856801-432 НГ перевізнику ПП «ТАД», на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові та габаритні параметри якого перевищують нормативні на транспортний засіб MAN НОМЕР_1 , причіп TAD, НОМЕР_2 , на 1 рейс, на період з 26.02.2026 по 06.03.2026, за маршрутом: Василівка, Сумська область – Сонячне, Запорізька область, з виїздом на Н-08. Вантаж: техніка. Параметри транспортних засобів: загальна довжина – 24 м., загальна ширина – 3,50 м., загальна висота – 4,50 м, загальна маса – 40,00 т, навантаження на найбільш завантажену вісь – 11,50 т. 
Судом встановлено, що зазначений дозвіл дійсно був чинний на момент фіксації проїзду транспортного засобу, й транспортний засіб рухався визначеним маршрутом, разом з тим, сама по собі наявність такого дозволу, без дотримання визначених ним параметрів руху, не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності
Позивач також зазначав, що параметри транспортного засобу в частині загальної ширини та загальної висоти транспортного засобу не перевищували передбачені дозволом № 2026-13856801-432 НГ, з чим суд погоджується. 
Позивач також стверджує, що перевищення параметру загальної довжини транспортного засобу, згідно параметрів дозволу становить 1,327 м (5,53%), що не тягне за собою адміністративну відповідальність, однак зазначене не відповідає змісту ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що передбачає відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Суд відхиляє доводи позивача також щодо відсутності перевищення параметру загальної маси транспортного засобу, згідно параметрів дозволу № 2026-13856801-432 НГ, що на думку позивача становить 418022,00 кг (4,5%). Так, висновок про відсутність перевищення параметру загальної маси позивач робить шляхом додавання мас вантажного автомобіля, напівпричепу та вантажу (зернозбирального комбайна), що зазначені в їх реєстраційних документах, разом з тим, зафіксована автоматичним пунктом ваго-габаритного контролю загальна маса транспортного засобу з напівпричепом та вантажем, виміряна з урахуванням похибки, становить 45855 кг (перевищення ваги, заманеної у дозволі № 2026-13856801-432 НГ, становить 5,855 тон, тобто 14,638%), а таке перевищення тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Відповідно до п. 8 Порядку № 1174 засоби вимірювальної техніки, які є складовими технічних засобів автоматичних пунктів, повинні відповідати вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.
Відповідно до вимог п. 18 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.
З наданих до відзиву матеріалів вбачається, що 25.09.2025 ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» видано свідоцтво № 4/7837, чинне до 25.09.2026, про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки: прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобі у русі WAGA-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA»), заводський №3, який підтверджує, що даний засіб вимірювальної техніки відповідає ДСТУ OIML R 134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь Частина І. Загальні технічні вимоги та методи випробування (ДСТУ OIML R 134-1:2006, ITD). 
Крім того, 25.09.2025 ННЦ «Інститут метрології» видано свідоцтво № 874, чинне до 25.09.2026, про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки: підсистема габаритного контролю транспортних засобів SIZE-WIM35, (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA»), заводський №3, який підтверджує, що даний даного засобу вимірювальної техніки вимогам ТУ та ДСТУ 8809:2018.
Отже, засоби вимірювальної техніки, що були застосовані при проведенні вимірювань транспортного засобу відповідали вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність, оскільки пройшли повірку та були визнані такими, що відповідають вимогам до законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а тому немає сумнівів у правдивості вказаних у постанові фактичних параметрів, які були зафіксовані під час руху транспортного засобу.
У зв`язку з цим суд відхиляє розрахунки позивача щодо параметру загальної маси транспортного засобу як необґрунтовані й такі, що суперечать показникам законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки містить відомості про перевищення нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,638% (5,855 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, загальної довжини транспортного засобу на 35,077% (6,577 м.) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18,75 м., загальної ширини транспортного засобу на 25,308% (0,658 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м., загальної висоти транспортного засобу на 7,125% (0,285 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м. та інші необхідні відомості.
Суд також відхиляє доводи позивача про відсутність будь-яких документів, що підтверджують перевищення встановлених норм відсутні, зокрема, акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, складення якого, на думку позивача, є обов`язковим оскільки у даному випадку основним доказом порушення габаритного-вагових норм є показання технічних засобів автоматичного пункту фіксації - комплексу WIM 15, WAGA-WIM35, при цьому, інформаційна картка автоматичного пункту габаритно-вагового контролю та фотоматеріали долучена відповідачем до відзиву. 
Суд зауважує, що складення окремого акта про перевищення параметрів у разі автоматичної фіксації законодавством не передбачено, а посилання позивача на Порядок № 879 є недоречним, оскільки його дія прямо не поширюється на автоматичні пункти. Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879, дія цього Порядку не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.
Отже, незважаючи на те, що перевищення нормативних параметрів в частині загальної ширини та загальної висоти транспортного засобу не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, встановлені параметри, в частині загальної довжини та маси транспортного засобу, перевищили зазначені у доволі № 2026-13850001-432 НГ від 26.02.2026 параметри.
Таким чином, відсутні підстави для визнання протиправними постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення та її скасування.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Керуючись статтями 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241-247, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Державна служба України з питань безпеки на транспорті, ЄДРПОУ 39816845, місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51.

Суддя           Никифоров Є. О.