1	Справа № 335/3350/26  1-кп/335/724/2026 	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року м.Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026082060000268 від 16.03.2026, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Райнівка Приморського району Запорізької області, громадянина України, українця, який має середньо-спеціальну освіту, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей 2013 та 2025 років народження, який працює різноробочим у ТОВ «Грант Строй», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2026 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану відповідно Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України №14366/2026 від 12.01.2026, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись в якості пасажира в салоні тролейбусу міського маршруту №14, який рухався зі сторони зупинки громадського транспорту «Малий ринок» та перебувавши на зупинці громадського транспорту «ТЦ Україна» за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.147, усвідомлюючи, що його дії мають відкритий характер та розуміючи протиправність своїх дій, шляхом ривку з рук потерпілої ОСОБА_6 , з метою особистого збагачення, відкрито викрав належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy А15» об`ємом пам`яті 8/256 GB, в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картами операторів мобільного зв`язку : НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартість якого відповідно до висновку за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №22 від 17.03.2026 становить 5 600 грн. 00 коп.
Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , утримуючи викрадений телефон при собі, розуміючи що його злочинні дії несуть відкритий характер, будучи поміченим, разом із викраденим мобільним телефоном, який на праві власності належить ОСОБА_6 , швидко покинув салон вказаного транспортного засобу, та побіг в сторону Державного цирку у місті Запоріжжя, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Рекордна, буд.41, тим самим отримав змогу розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел до кінця, завдавши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, що кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 16 березня 2026 року на зупинці громадського транспорту «Малий ринок» вона сіла у тролейбус №14, який рухався у напрямку Прибрежної автомагістралі у м.Запоріжжі. Вона сиділа на сидінні та тримала у руках мобільний телефон. Коли тролейбус під`їхав до зупинки громадського транспорту «ТЦ Україна» ОСОБА_4 вихопив у неї з рук мобільний телефон та вибіг на вулицю. Вона побігла за ним проте не змогла його наздогнати. Після чого, з телефону пересічного громадянина, зателефонувала у поліцію.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, надавши наступні пояснення.
Так, 16 березня 2026 року він був у гостях у свого знайомого з яким вони вживали алкогольні напої. Після чого він вийшов від нього та на зупинці громадського транспорту «Площа Пушкіна», приблизно о 19 год. 40 хв. сів у тролейбус №14 який їхав у напрямку проспекту Металургів у м.Запоріжжі. У тролейбусі побачив жінку яка сиділа з телефоном. У нього виник незрозумілий йому злий умисел. Коли тролейбус під`їхав до зупинки громадського транспорту «ТЦ Україна» він вихопив у потерпілої з рук мобільний телефон та вибіг з тролейбусу на вулицю та побіг у напрямку Державного цирку. Згодом був затриманий працівниками поліції. Також зазначив про те, що вчинив злочин у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки йому було затримано заробітну плату та у нього були відсутні гроші для утримання родини. Зазначив про те, що у вчиненому розкаюється, надає критичну оцінку своїм діям, у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої за вчинене та потерпіла його пробачила. 
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілої та обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого при вищевикладених обставинах кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
При призначенні покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.
Також, суд враховує дані про особу та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, який хоча і вважається раніше не судимою особою в силу ст.89 КК України, проте раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину проти власності передбаченого ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), за який був засуджений до покарання у виді штрафу.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , про застосування ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, з урахуванням думки потерпілої, яка просила призначити покарання менше мінімальної межі встановленої ч.4 ст.185 КК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Так, приписи ст.69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Тобто для застосування судом положень ст.69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Отже наявність пом`якшуючих обставин таких, як щире каяття та вчинення кримінального правопорушення у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та наявність обтяжуючої обставини вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння у цьому кримінальному провадженні не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння.
З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про те, що стороною захисту не доведено, а судом не встановлено підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.186 КК України.
З урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого та його негативного ставлення до скоєного, за наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.186 КК України у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.4 ст.186 КК України, оскільки такий вид покарання, на думку суду, є справедливим та співмірним, а також достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення, як ним так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Саме таке покарання буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим кримінальним правопорушенням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними. 
Також, відповідно до вимог ст.72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати термін попереднього ув`язнення.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 18 березня 2026 року у справі ЄУН 335/2805/26, провадження №1-кс/335/907/2026 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_7 від 20 березня 2026 року у справі ЄУН 335/2805/26, провадження №1-кс/335/908/2026 на майно вилучене 16 березня 2026 року в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , а саме: на сонцезахисні окуляри, чоловічу сумку через плече чорного кольору, спортивну куртку чорного кольору, що належать ОСОБА_4 - підлягає скасуванню відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376, КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 16 березня 2026 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 16 березня 2026 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_7 від 20 березня 2026 року у справі ЄУН 335/2805/26, провадження №1-кс/335/908/2026 на майно вилучене 16 березня 2026 року в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , а саме: на сонцезахисні окуляри, чоловічу сумку через плече чорного кольору, спортивну куртку чорного кольору, що належать ОСОБА_4 .
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: флешносій, який упаковано до паперового конверту та на якому міститься відеозапис з проведення слідчого експеременту; флешносій, який упаковано до паперового конверту та на якому міститься відеозапис з проведення пред`явлення особи для впізнання; DVD-диск, який упаковано до паперового конверту та на якому міститься аудіозапис архівного мовлення інформації за повідомленням, яке надійшло до відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП в Запорізькій області 16.03.2026 о 19 год. 51 хв. з телефону НОМЕР_5 ; DVD-диск, який упаковано до паперового конверту та на якому міститься відеозапис з камер архіву системи «Безпечне місто», які перебувають у розпорядженні КП «Центр управління інформаційними технологіями» за 16.03.2026 з камер відеоспостереження; DVD-диск, який упаковано до паперового конверту та на якому міститься відеозапис від 18.03.2026 проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 які долучені до матеріалів кримінального провадження ЄУН 335/3350/26, провадження № 1-кс/335/724/2026 – залишити в матеріалах кримінального провадження ЄУН 335/3350/26, провадження № 1-кс/335/724/2026;
мобільний телефон «Samsung Galaxy Al5» об`ємом пам`яті 8/256 GB, в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з номером мобільного телефону: НОМЕР_6 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 – залишити останній;
мобільний телефон «Samsung Duos» (кнопковий) в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , без сім-карти; банківська карта «Приват банк» № НОМЕР_9 ; банківську карту «Приват банк» № НОМЕР_10 ; зарядний пристрій – передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 – залишити останньому;
чоловічу сумка через плече чорно кольору, спортивну куртку чорного кольору, сонцезахисні окуляри – які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП№1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області – повернути власнику.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції – Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя:          ОСОБА_1