23.02.26
33/812/92/26

Миколаївський апеляційний суд

Провадження № 33/812/92/26  Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП  суддя Томашевський О.О.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року       м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря    Пшеняк М.В.
розглянула, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , працює директором ПП «ДАР ЛАНІВ», 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

За постановою судді, відповідно протоколу про адміністративне правопорушення № 792 від 22.12.2025 р., при проведенні документальної планової виїзної перевірки ПП «ДАР ЛАНІВ» встановлено факт зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), а саме: дизельного палива у кількості 10 404,84 літрів у період з 08.02.2022 р. по 30.06.2022 р. за адресою місця реєстрації підприємства: АДРЕСА_2 , без наявності відповідної ліцензії, чим порушено вимоги ст. 28 Закону № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистиляторів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» зі змінами.
Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити. 
Зазначає, що до матеріалів справи не долучено належних та достатніх доказів, які б підтверджували подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Пояснює, що акт документальної перевірки, на підставі якого в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням контролюючого органу та не породжує правових наслідків, а матеріали справи не містять податкових повідомлень рішень, яким б встановлено факт порушення. 
Вважає, що за відсутності податкових-повідомлень рішень, розпорядження уповноваженого органу про анулювання ліцензії, доказів набрання чинності таким рішенням та доведення його до відома ліцензіанта, довідки з реєстрів щодо статусу ліцензії, належних доказів, щодо фактичного зберігання пального, подію та склад правопорушення не доведено. 
Звертає увагу, що в протоколі зазначено про порушення вимог ст. 28 Закону № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистиляторів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який був прийнятий лише у 2024 році, в той час як інкриміновані дії вчинені у 2022 році, що є безумовною підставою для скасування рішення суду. 
Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази щодо анулювання ліцензії. 
Зауважує, що у даній справі закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності передбачений ст. 38 КУпАП. 

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30.09.2010 р. Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП вказаних вимог закону не дотримав в повній мірі.
Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП визначає відповідальність особи за: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
З диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законом.
Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення № 792 від 22.12.2025 р., при проведенні документальної планової виїзної перевірки ПП «ДАР ЛАНІВ» встановлено факт зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), а саме: дизельного палива у кількості 10 404,84 літрів у період з 08.02.2022 р. по 30.06.2022 р. за адресою місця реєстрації підприємства: вул. Першотравнева, буд. № 84 с. Миколо-Гулак, Баштанського району Миколаївської області, без наявності відповідної ліцензії чим порушено вимоги ст. 28 Закону № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистиляторів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» зі змінами, чим вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Тобто ОСОБА_1 , як директору ПП «ДАР ЛАНІВ», посадовою особою, яка скала протокол про адміністративне правопорушення ставиться в провину порушення вимог ст. 28 Закону № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистиляторів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який прийнятий Верховною Радою України 18.06.2024 р., та набув чинності 27.07.2024 р. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, інкриміновані дії вчинені ПП «ДАР ЛАНІВ» з 08.02.2022 р. по 30.06.2022 р.
Згідно із ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
Вказана правова позиція була також викладена в постановах Верховного Суду від 13.04.2020 р. по справі № 160/2852/19, від 06.02.2019 р. по справі № 826/4906/17.
Таким чином, Закони, які встановлюють відповідальність не мають зворотної дії в часі, та в даному випадку особу не може бути притягнуто до відповідальності, за порушення вимог закону, який не діяв на момент вчинення правопорушення. 
Окрім вказаного, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2120-ІХ, статтю 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 345 із наступними змінами), який діяв на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_1 дій, доповнено новими частинами такого змісту: «вважаються діючими ліцензії, за якими до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України або за наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) не сплачено черговий платіж за ліцензію та/або закінчився термін дії ліцензії на право: виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Обов`язки щодо сплати чергових платежів/дії щодо продовження ліцензії мають бути виконані суб`єктом господарювання протягом 30 днів, наступних за днем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану в Україні».
Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а суддя місцевого суду неправильно встановив фактичні обставини справи, оскільки її дії не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Отже, відповідно до встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Розглядаючи справу, місцевий суд не забезпечив повноту, всебічність і об`єктивність судового розгляду та дійшов висновку, який суперечить фактичним обставинам справи та положенням законодавства, тому судове рішення не може вважатись обґрунтованим і законним.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до приписів п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за підставою, передбаченою п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – задовольнити. 

Постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 січня 2026 року – скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду     Н.В. Чебанова-Губарєва