Справа №639/3532/26
Провадження №1-кп/639/302/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника – адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 12026221210000303 від 02.04.2026 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Актау Казахської РСР, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи достеменно обізнаним про ведення воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення на територію України з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив злочин проти власності на території Новобаварського району м. Харкова за наступних обставин:
Так, ОСОБА_5 26.03.2026 приблизно о 23 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився у приміщенні 2го під`їзду будинку 76 по вул. Селянська у м. Харкові. 
Саме в той час ОСОБА_5 на підлозі помітив мобільний телефон «Infinix Smart 9 Х6532» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 у прозорому силіконовому чохлі, обладнаний двома сім-картами операторів «Київстар»: НОМЕР_3 та «ВФ Україна»: НОМЕР_4 , не оснащений паролем, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У цей момент у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону.
Надалі, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що телефон йому не належить, реалізовуючи свій злочинний умисел, оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи ту обставину, що мобільний телефон не оснащений засобами логічного захисту та, впевнившись, що за його діями ніхто, як на його думку, із сторонніх осіб не спостерігав, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на території України, заволодів вказаним мобільним телефоном, поклавши його до кишені. 
При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що мобільний телефон не вийшов з володіння ОСОБА_6 , а також, що в телефоні мається дві сім-картки, які слід розцінювати, як індивідуальну ознаку майна, за якими можна визначити його власника.
Тобто ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи можливості повідомити про знайдений телефон ОСОБА_6 , який його загубив повернути його останньому або заявити про знахідку до Національної поліції України, усвідомлюючи, що існує реальна можливість з`ясувати інформацію про законного власника мобільного телефону, не вжив належних заходів для знайденого мобільного телефону.
Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_6 .
Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, а саме вчинив активні дії спрямовані на вилучення вказаного телефону з володіння потерпілого та видалив всю інформацію, яка знаходилася на телефоні, а також витягнув сім-карти потерпілого та вставив свої сім-карти. 
В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3418 (три тисячі чотириста вісімнадцять) грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-26/9625-ТВ від 13.04.2026.
22.04.2026 між обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 та прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК Українинадані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, а також надано згоду потерпілим ОСОБА_6 на укладення угоди у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою провину, щиро покаявся, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, а також зобов`язався повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового провадження.
При цьому сторонами угоди погоджено, що при її затвердженні ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком, з покладенням визначених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Прокурор, обвинувачений, а також його захисник в судовому засіданні просили затвердити вищезазначену угоду. 
Вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши питання щодо можливості затвердження угоди, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Вимогами ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Вказані вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України прокурором було дотримано.
Так, прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 отримано письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 12026221210000303 від 02.04.2026 року.
Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до статті 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів. Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.
Вину у вищезазначеному кримінальному правопорушенні ОСОБА_5 визнав в судовому засіданні в повному обсязі.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 добровільно уклав угоду про визнання винуватості, її укладання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що ним було підтверджено в судовому засіданні. 
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України,положенням Кримінального кодексу України та інтересам суспільства.
Суд переконався, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Також судом встановлено, що ОСОБА_5 розуміє характер обвинувачення, вид покарання, застосування якого до нього передбачено угодою, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова ОСОБА_5 від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не судимий; офіційно не працює; не одружений; має місце реєстрації та місце постійного проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
На переконання суду, узгоджені сторонами вид і міра покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, а також порядок його відбування (звільнення з випробуванням) відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого та іншим обставинам, які підлягають врахуванню при призначенні покарання. Підстави відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені. 
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався та підстави для його застосування відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 473-475 КПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22.04.2026 року по кримінальному провадженню № 12026221210000303 від 02.04.2026, укладену між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .
ОСОБА_5  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 7131 (семи тисяч ста тридцяти однієї) гривні 20 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 03.04.2026 на речові докази у кримінальному провадженні.
Речовий доказ: мобільний телефон «Infinix X6532» imei11 НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , світло-бірюзового кольору, та 2 сім-карти («Київстар», серійний номер НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , та «ВФ України», серійний номер НОМЕР_7 ) – залишити у володінні власника ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.
Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя    ОСОБА_1