ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року

м. Київ

справа № 380/24338/24
провадження № К/990/6281/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Бучик А.Ю., Рибачука А.І., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Національної поліції України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Курильця А.Р., Кузьмича С.М., Мікули О.І. від 12 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка полягає у відмові призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із втратою працездатності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків;
- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із визначенням інвалідності третьої групи, що настала внаслідок поранення, отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції, відповідно до пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі 250 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року, позов задоволено.

3. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національної поліції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі № 380/24338/24.

4. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що особою, яка подала апеляційну скаргу після закінчення апеляційного розгляду справи, не наведено достатніх підстав, що оскаржуваними судовими рішеннями вирішено питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків такої особи. Доводам викладеним в апеляційній скарзі Національною поліцією України, вже було надано правову оцінку під час апеляційного розгляду справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, Національна поліція України звернулася із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року, а справу № 380/24338/24 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року позов задоволено.

7. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року - без змін. 

8. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, вважаючи, що її права та законні інтереси порушені, Національна поліція України подала апеляційну скаргу.

9. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національної поліції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі № 380/24338/24, оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу після закінчення апеляційного розгляду справи, не наведено достатніх підстав, що оскаржуваними судовими рішеннями вирішено питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків такої особи; доводам викладеним в апеляційній скарзі Національною поліцією України, вже було надано правову оцінку під час перегляду рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року за апеляційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. 

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи.

11. Скаржник вважає, що оскаржуваними рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у цій справі однозначно вирішено питання, що безпосередньо стосується обов`язків Національної поліції України, як центрального органу управління поліцією, який зобов`язаний вжити заходів щодо виділення коштів органам поліції для виплати одноразової грошової допомоги шляхом цільового розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених держбюджетом для Національної поліції України.

12. При цьому Національна поліція України до участі у справі безпідставно судами залучена не була. 

13. Національна поліція України стверджує, що серед доводів її апеляційної скарги, були і інші доводи, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, ніж ті, яким вже було надано правову оцінку під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою відповідача. 

14. Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подав відзив на касаційну скаргу Національної поліції України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року, у якому просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року, а справу № 380/24338/24 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

15. Відзиву на касаційну скаргу Національної поліції України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року ОСОБА_1 не подав.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.

17. Дослідивши наведене у касаційній скарзі, у межах доводів та підстав касаційного оскарження, Верховний Суд відзначає, що причиною звернення до Верховного Суду є питання щодо наявності/відсутності підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі частини п`ятої статті 323 Кодексу адміністративного судочинства України.

18. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, Верховний Суд зазначає таке.

19. Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

20. Відповідно до частини першої статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

21. Отже, наведені норми визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення та які поділяються на дві групи, а саме: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

22. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що судове рішення, що оскаржується особою, не залученою до участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи. Тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, незалучених до участі у справі, але і їхні процесуальні права, що витікають із сформульованого в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися судом апеляційної інстанції до уваги.

23. Як не раз акцентував увагу Верховний Суд, Конституція України як закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їхньої реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

24. На цій підставі Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного перегляду справи. При цьому право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частини першої статті 55 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду. Кодексом адміністративного судочинства України також визначено принципи здійснення адміністративного судочинства, одним з яких є забезпечення апеляційного оскарження судового рішення. Цей принцип полягає у тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження ухвалених судом рішень. 

25. ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

26. Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

27. Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

28. За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

29. Приписами статті 323 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено порядок розгляду апеляційної скарги, яка надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення розгляду апеляційної скарги іншої особи.

30. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, п`ятої статті 323 Кодексу адміністративного судочинства України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави. 
За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

31. У вирішенні питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм статті 323 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд виходить з того, що метою цієї статті є недопущення перегляду судом апеляційної інстанції за апеляційними скаргами учасників справи судового рішення суду першої інстанції з мотивів, які були вже предметом розгляду за первісно поданою апеляційною скаргою.

32. Отже, для розгляду апеляційної скарги іншого учасника справи, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, суд має встановити наявність таких умов для відкриття провадження:
1) особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду;
2) доводи, що покладені в основу апеляційної скарги, не розглядалися під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи.

33. Як вбачається з оскаржуваного судового рішення Національна поліція України не є учасником справи № 380/24338/24.

34. Національна поліція України, звертаючись з апеляційною скаргою, вважала, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

35. У цьому контексті Суд зазначає, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим адміністративним судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

36. Якщо ж при цьому судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний адміністративний суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України. 

37. Вирішуючи питання про відкриття повторного апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі під час апеляційного розгляду справи та яка вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, інтереси чи обов`язки, яке вже було предметом первісного апеляційного розгляду, суд зобов`язаний встановити:
- наявність у особи, яка подає апеляційну скаргу у порядку статті 323 Кодексу адміністративного судочинства України, правового зв`язку безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним;
- наявність такої умови для розгляду апеляційної скарги у порядку статті 323 Кодексу адміністративного судочинства України як наявність відмінних доводів та аргументів, що покладені особою в основу апеляційної скарги, від тих доводів та аргументів, які розглядалися апеляційним судом під час первісного апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи.

38. Отже, у разі подання апеляційної скарги не учасником справи, який не був присутній під час апеляційного розгляду справи, а особою, яка взагалі не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції перш за все має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в інакшому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний адміністративний суд закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України, незалежно від того, чи розглядалися відповідні доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

39. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2026 року у справі № 300/5315/23.

40. Відтак, ураховуючи наведене вище нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, у контексті встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів вважає, що у цій справі (№ 380/24338/24), апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційної скаргою не учасника справи з мотиву того, що апеляційна скарга Національної поліції України не містить інших доводів, відмінних від доводів апеляційної скарги Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, які вже були розглянуті і оцінені апеляційним судом, передчасно застосував положення частини п`ятої статті 323 Кодексу адміністративного судочинства України, адже першочергово не встановив обставин, чи вирішив суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно у оскаржуваному судовому рішенні.

41. Колегія суддів відзначає, що суд апеляційної інстанції не дотримався алгоритму дій, який є необхідним під час розгляду апеляційної скарги, поданої не учасником справи, а тому оскаржувана ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

42. За наведених обставин та правого регулювання Верховний Суд приходить до висновку про передчасність висновків суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. Відповідно частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

44. На підставі викладеного Верховний Суд вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу та скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції з направленням справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Національної поліції України задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року скасувати.
Справу № 380/24338/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді А.Ю. Бучик 

А.І. Рибачук