Справа № 298/1966/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

02 квітня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Джуги С.Д., Мацунича М.В., 
за участі секретаря – Плешинець З.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка Ігоря Олеговича на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2026 року (суддя Ротмістренко О.В., повну ухвалу складено 15.01.2026) у частині стягнення штрафу в порядку процесуального примусу та зупинення провадження у справі № 298/1966/24 за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживача,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог 

30.10.2024 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору на розробку дизайн-проекту, стягнення сплачених грошових коштів за договором та стягнення пені за невиконання договірного зобов`язання.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.09.2021 між сторонами укладено договір, за умовами якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язалася розробити дизайн-проект квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у строк до 25.10.2021. Загальна вартість робіт становила 3 800 доларів США. Позивачкою сплачено авансовий платіж у розмірі 1800 доларів США. 
Відповідачка приступила до виконання, однак роботи за договором у визначені строки не були передані замовнику. ФОП ОСОБА_1 поза строками виконання зобов`язання повідомила про відсутність наміру виконувати роботи та пообіцяла повернути аванс як умову припинення своїх обов`язків за договором, що не було зроблено до дня звернення з позовом.
Посилаючись на дані обставини, позивачка просила суд:
1) розірвати договір на розробку дизайн проекту, укладений 16.09.2021 між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 ;
2) стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплачену за договором у розмірі 1800 доларів США;
3) стягнути з відповідача на свою користь 1 720 280,5 грн 3% пені за кожен день прострочення від ціни договору;
4) стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 74 214 гривень.

Короткий зміст заявлених клопотань 

18.11.2025 представник позивача – адвокат Батрин М.В., подав до місцевого суду заяву, в якій сформулював новий перелік питань до відповідача, та просив зобов`язати відповідача надати відповіді на поставлені питання у порядку передбаченому ст. 93 ЦПК України з поданням доказів на підтвердження відповідей та дотриманням розумного строку для досягнення виконання завдань судочинства у строк до 7 днів від дати постановлення ухвали (т. 1 а.с. 220-231).
Також 18.11.2025 адвокат Батрин М.В. подав до місцевого суду клопотання, в якому посилаючись на невиконання відповідачем вимог ухвали суду про надання доказів – примірника договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 з додатками, укладеного між сторонами, просив застосувати до відповідача та представника відповідача захід процесуального примусу у виді штрафу по 10 прожиткових мінімумів на кожного, а також тимчасово вилучити у ФОП ОСОБА_1 оригінал договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 з додатками до нього (т. 1 а.с. 209-219 т. 1).

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12.01.2026: 
- зобов`язано ОСОБА_1 у строк до 19.01.2026 надати вичерпні відповіді окремо на кожне з переліку питань позивача, які поставлені у заяві від 18.11.2025;
- застосовано до ФОП ОСОБА_1 захід процесуального примусу у виді штрафу, стягнувши його у розмірі 3328 грн до державного бюджету;
- застосовано до представника відповідача – адвоката Любаренка Ігора Олеговича захід процесуального примусу у виді штрафу, стягнувши його у розмірі 3328 грн до державного бюджету;
- тимчасово вилучено для дослідження судом у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 оригінал договору на розробку дизайн проекту від 16.09.2021, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з додатками до нього.
- виконання ухвали про вилучення доказів доручено державному виконавцю Сарненського відділу Державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України;
- зупинено провадження у справі – до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

На цю ухвалу подали апеляційні скарги ФОП ОСОБА_1 та адвокат Любаренко Ігор Олегович у частині стягнення з відповідача та його представника штрафу в порядку процесуального примусу та зупинення провадження у справі.
Скаржники, посилаючись на порушення норм процесуального права, просять ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12.01.2026 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Апеляційні скарги у частині доводів щодо стягнення штрафів та зупинення провадження мотивовано тим, що місцевим судом не враховано тієї обставини, що на виконання вимог ухвали суду від 28.01.2025, якою витребувано від ФОП ОСОБА_1 примірник договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 з додатками, разом із відзивом на позовну заяву до справи було додано копію договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 із додатками;
в судових засіданнях представник відповідача неодноразово повідомляв місцевий суд, що вимоги ухвали про витребування доказів виконано, копію примірника договору надано суду, при цьому оригінал такого договору у відповідача відсутній;
суд, незважаючи на ці пояснення та не дослідивши матеріали й додатки до відзиву, ухвалою від 19.05.2025, безпідставно пославшись на невиконання вимог ухвали від 28.01.2025, повторно витребував у відповідача примірник договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 з додатками, та зобов`язав відповідача надати такі у строк до 09.06.2025;
у зв`язку з цим вважає, що ухвалу суду від 28.01.2025 про витребування доказів виконано відповідачем, а накладення штрафу за виконану ухвалу є безпідставним та незаконним;
при цьому суддя, безпідставно наклавши штраф на відповідача, також необґрунтовано застосувала штраф до адвоката, фактично ототожнила адвоката та його клієнта, чим порушила норму п. 16 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою забороняється ототожнення адвоката з клієнтом;
суд дійшов необґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом, оскільки відповідні докази вже наявні в матеріалах справи, копія договору подавалася як позивачем у позовній заяві, так і відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Позиція інших учасників справи

01.04.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Батрин М.В., подав заяву, в якій просив апеляційні скарги залишити без задоволення, за введення стороною відповідача апеляційного суду в оману накласти додатковий штраф на відповідача та його представника. Одночасно просив розглянути справу без участі позивача. 
Зокрема вказує, що ухвалою суду від 28.01.2025 витребувано від відповідача примірник договору на розробку дизайн проекту від 16.09.2021 з усіма додатками, ухвалою суду від 19.05.2025 встановлено факт невиконання відповідачем вимог суду та повторно витребувано у відповідача примірник договору на розробку дизайн проекту від 16.09.2021 з додатками. Відповідачем не було надано саме свого примірника договору з додатками, натомість із відзивом відповідачем подано ту копію договору від 16.09.2021, яку подано позивачем та засвідчено адвокатом Батрином М.В.
Вважає, що сторона відповідача вводить в оману апеляційний суд, вказуючи, що відповідачем повністю виконано ухвалу про витребування доказів при поданні відзиву.
Зазначає, що у даному випадку процесуальний порядок порушено як відповідачкою, так і її адвокатом, а закон надає повноваження суду накладати штраф, як на відповідача, так і на його представника.
Вказує, що відсутні підстави для скасування ухвали в частині зупинення провадження у справі, оскільки судом прийнято ухвалу про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом, що надає право суду зупинити провадження у справі на підставі п.9 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, явка учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Апеляційний суд, з урахуванням того, які ухвали, підлягають окремому оскарженню від рішення суду, переглядає ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12.01.2026 у частині стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка Ігоря Олеговича штрафу в порядку процесуального примусу, а також у частині зупинення провадження у справі. 
В судове засідання апелянти, позивач та її представник не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Як зазначалось вище, представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Батрин М.В. - подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача. 
Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянтів – адвоката Любаренка Дениса Олеговича, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права 

Встановлено, що 30.10.2024 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору на розробку дизайн-проекту, стягнення сплачених грошових коштів за договором та стягнення пені за невиконання договірного зобов`язання.
Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04.11.2024 цивільну справу вирішено надіслати за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122756542).
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.12.2024 ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04.11.2024 скасовано, а справу повернуто до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області для продовження розгляду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124157963).
Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28.01.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124736574) відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче судове засідання на 18.02.2025. 
Одночасно цією ухвалою витребувано від ФОП ОСОБА_1 примірник договору на розробку дизайн проекту від 16.09.2021 з додатками.
Ухвалою цього ж суду від 19.05.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127461983) клопотання представника позивача про зобов`язання відповідача в порядку ст. 93 ЦПК України надати відповіді на питання, постановлені позивачем у позовній заяві, задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 у строк до 09.06.2025 надати вичерпні відповіді окремо на кожне з таких питань, які поставлені у позовній заяві. 
Витребувано від ФОП ОСОБА_1 примірник договору ФОП ОСОБА_1 на розробку дизайн проекту від 16.09.2021 з додатками.
При постановленні такої ухвали, суд виходив із того, що наданий відповідачем примірник договору є сканованою копією примірника, наданого позивачем разом з позовною заявою. Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що примірник договору у сторони відповідача відсутній.
У підготовчому судовому засіданні, призначеному до розгляду на 30.10.2025 представник відповідача – адвокат Любаренко І.О. заперечив проти заявленого представником позивача клопотання, вказав, що відповідач не може надати відповіді, оскільки з ухвали суду вбачається, що позивачем фактично поставлено не 9 питань, а 23 питання. Посилався на те, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 93 ЦПК України учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.
Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 31.10.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131424811), зокрема, надано представнику позивача – адвокату Батрину М.В., можливість повторно поставити відповідачу питання у кількості, що не перевищує десяти запитань.
18.11.2025 представник позивача – адвокат Батрин М.В. подав до місцевого суду клопотання, в якому посилаючись на невиконання відповідачем вимог ухвали суду про витребування доказів – примірника договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 з додатками, укладеного між сторонами, просив застосувати до відповідача та представника відповідача штраф у розмірі 10 прожиткових мінімумів на кожного, а також тимчасово вилучити у ФОП ОСОБА_1 оригінал договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 з додатками до нього (т. 1 а.с. 209-219 т. 1).
Також 18.11.2025 представник позивача – адвокат Батрин М.В., подав заяву, в якій сформулював новий перелік питань до відповідача (т. 1 а.с. 220-231).
Оскаржуваною ухвалою місцевого суду від 12.01.2026 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/133343408): 
- клопотання представника позивача про зобов`язання відповідача в порядку ст. 93 ЦПК України надати відповіді на питання, постановлені позивачем, задоволено.
- зобов`язано ОСОБА_1 у строк до 19.01.2026 надати вичерпні відповіді окремо на кожне з переліку питань позивача, які поставлені у заяві від 18.11.2025;
- застосовано до ФОП ОСОБА_1 захід процесуального примусу у виді штрафу, стягнувши його у розмірі 3328 грн до державного бюджету;
- застосовано до представника відповідача – адвоката Любаренка Ігора Олеговича захід процесуального примусу у виді штрафу, стягнувши його у розмірі 3328 грн до державного бюджету;
- тимчасово вилучено для дослідження судом у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 оригінал договору на розробку дизайн проекту від 16.09.2021, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з додатками до нього.
- виконання ухвали про вилучення доказів доручено державному виконавцю Сарненського відділу Державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України;
- зупинено провадження у справі – до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.
Ухвалу суду першої інстанції у частині стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка Ігоря Олеговича штрафу в порядку процесуального примусу мотивовано тим, що ухвалами від 28.01.2025 та від 19.05.2025 у відповідача було двічі витребувано примірник договору на розробку дизайн проекту від 16.09.2021 із додатками, відповідні ухвали отримано відповідачем та представником відповідача, однак станом на 12.01.2026 ухвали стороною відповідача не виконано та не повідомлено про неможливість їх виконання. Суд вказав, що з огляду на те, що відповідач є ФОП, відтак на нього покладено обов`язок вести первинну документацію, твердження представника відповідача про відсутність такого договору у відповідача суд вважає необґрунтованими, а отже, причини неподання такого доказу суд розцінює як неповажні. 
При цьому суд зазначив, що відповідач та представник відповідача не виконують ухвали суду про витребування доказів та подання заяви свідка (відповіді на поставлені запитання) у порядку ст. 93 ЦПК України, що триває з січня місяця 2025 року. 
Місцевий суд зазначив, що вказані обставини свідчать про недобросовісне виконання стороною відповідача своїх процесуальних обов`язків, що має наслідком перешкоджання встановленню всіх обставин справи, затягування розгляду справи та розгляду справи по суті у встановлені цивільним процесуальним законодавством строки. 
У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача, а також його представника штрафу у розмірі по одного прожитковому мінімуму для працездатних осіб з кожного, як заходу процесуального примусу.
Апеляційний суд зауважує, що місцевий суд тільки в оскаржуваній ухвалі від 12.01.2026 зобов`язав Бондаренко І.П. у строк до 19.01.2026 надати вичерпні відповіді на уточнений перелік питань позивача, які поставлені у заяві від 18.11.2025, тому у суду були відсутні підстави для притягнення відповідача та його представника до відповідальності за ненадання відповідей на такі питання.
Відтак, вжиття заходів процесуального примусу за ненадання відповіді на поставлені запитання у порядку ст. 93 ЦПК України згідно з ухвалою від 12.01.2026, без надання відповідачу можливості надати такі відповіді – є необґрунтованим. 
Крім того, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 12.01.2026 дійшов помилкових висновків про те, що стороною відповідача не повідомлено суд про неможливість виконання ухвали суду про витребування доказів, оскільки ще при постановленні ухвали від 19.05.2025, місцевим судом встановлено ту обставину, що представник відповідача у судовому засіданні 19.05.2025 вказав, що примірник договору у сторони відповідача відсутній, у зв`язку з чим ухвала суду про витребування такого доказу не може бути виконана.
До того ж, у даному випадку докази було витребувано місцевим судом саме від ФОП Бондаренко І.П., тому необґрунтованим є твердження місцевого суду про те, що представник відповідача не виконує ухвалу суду про витребування доказів, оскільки адвокат Любаренко І.О. не є тим суб`єктом, від якого було витребувано докази, у зв`язку з чим безпідставним є висновок про накладення штрафу на представника відповідача - адвоката Любаренка Ігоря Олеговича.
Можливість стягнення штрафу з представника учасника справи, з урахуванням конкретних обставин справи, відповідно до положень ч. 3 ст. 148 ЦПК України, настає у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами саме представником учасника справи.
Як зазначено місцевим судом в оскаржуваній ухвалі від 12.01.2026 стороною відповідача не заперечується факт укладення з позивачем договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно з ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Примірник договору – це оригінальний примірник договору для сторін договору. У разі укладення договору у кількох примірниках (два або більше, залежно від кількості сторін), такі мають однакову юридичну силу. 
Безпосередньо у наданій до справи копії договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 не вказано про кількість примірників такого договору.
Як у суді першої інстанції так і в поданих апеляційних скаргах ФОП ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 визнали ту обставину, що у них відсутній оригінал договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021.
У даній справі копію договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 надано саме позивачем на обґрунтування його позовних вимог. ФОП ОСОБА_1 не ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, відповідачем з відзивом на позовну заяву надано цю ж копію договору від 16.09.2021, відповідачем не заявлялося клопотання про витребування оригіналу такого договору у позивача, відповідач визнає факт укладення такого договору від 16.09.2021, визнає факт виконання нею робіт, а позиція відповідача у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що ФОП ОСОБА_1 повністю виконано взяті на неї зобов`язання за таким договором.
Також судова колегія зауважує, що зі змісту наявної у справі копії договору на розробку дизайн-проекту від 16.09.2021 слідує, що безпосередньо у такому правочині відсутні відомості про додатки до такого договору, при цьому позивачем та його представником не зазначено й не конкретизовано, які саме додатки були укладені до такого договору, які обставини можуть підтвердити ці додатки у контексті заявлених позовних вимог, підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідач.
Місцевий суд на вищевказане належної уваги не звернув, не врахував факт повідомлення стороною відповідача суду обставини щодо неможливості подати оригінал доказу, суд необґрунтовано вважав, що адвокат Любаренко І.О. не виконує ухвалу суду, якою витребувано докази саме від ФОП ОСОБА_1 , не врахував відсутність правових підстав для притягнення до відповідальності за ненадання відповідей на питання, які поставлено тільки в оскаржуваній ухвалі від 12.01.2026, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка І.О. штрафу в порядку процесуального примусу.
Враховуючи наведене, ухвалу суду першої інстанції від 12.01.2026 в частині стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка І.О. штрафу в порядку процесуального примусу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання представника позивача – адвоката Батрина М.В. про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка І.О. заходу процесуального примусу у виді штрафу – відмовити.

Стосовно доводів апеляційної скарги у частині зупинення провадження у справі до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом, слід зазначити наступне.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена. Законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити або має право зупинити провадження у справі.
Зокрема статтею 252 ЦПК України передбачено випадки за яких суд має право зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 9 частини першої статті 252 цього Кодексу – до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.
Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов висновків про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом, та відповідна ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, наявні передбачені законом підстави для зупинення провадження у справі до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.
За таких обставин, ухвалу місцевого суду від 12.01.2026 в частині зупинення провадження у справі – слід залишити без змін.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновків, що місцевий суд не врахував факт повідомлення стороною відповідача суду обставини щодо неможливості подати оригінал доказу, який витребував суд, необґрунтовано вважав, що адвокат Любаренко І.О. не виконує ухвалу суду, якою витребувано докази саме від ФОП ОСОБА_1 , не врахував відсутність правових підстав для притягнення до відповідальності за ненадання відповідей на питання, які поставлено тільки в оскаржуваній ухвалі від 12.01.2026, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка І.О. штрафу в порядку процесуального примусу.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню - ухвалу суду першої інстанції від 12.01.2026, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права в частині стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка І.О. штрафу в порядку процесуального примусу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні клопотання представника позивача – адвоката Батрина М.В. про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка І.О. заходу процесуального примусу у виді штрафу – відмовити.
При цьому, встановивши наявність передбачених законом підстав для зупинення провадження у справі до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо зупинення провадження у справі відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 252, п. 13 ч. 1 ст. 253 ЦПК України. 
Керуючись ст. 368, ст. ст. 374- 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив :

Апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка Ігоря Олеговича – задовольнити частково.
Ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2026 року в частині стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка Ігоря Олеговича штрафу в порядку процесуального примусу – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні клопотання представника позивача – адвоката Батрина Максима Вітальйовича про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та адвоката Любаренка Ігоря Олеговича заходу процесуального примусу у виді штрафу – відмовити.
Ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2026 року в частині зупинення провадження – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. 
Повне судове рішення складено 09 квітня 2026 року.

Головуюча: 

Судді: