ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 квітня 2026 року	Справа №160/29926/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - 

УСТАНОВИВ:
16.10.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ревунков Віталій Михайлович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.02.2025 року № 047250021771 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням довідок про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, видана ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, від 07.02.2025 року №294 за період з 01.06.2001 року по 07.02.2025 року, виданої КП "Нікопольська дитяча міська лікарня" Нікопольської міської ради" на підставі заяви про перерахунок пенсії від 10.02.2025 року;
- визнати протиправним рішення оформлене листом від 05.06.2025 року № 25711-17681/П-01/8-0400/25 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року на ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії, для чого нею були надані довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, видана ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, від 07.02.2025 року №294 за період з 01.06.2001 року по 07.02.2025 року, видана КП "Нікопольська дитяча міська лікарня" Нікопольської міської ради". Однак у зв`язку з тим, що в електронній пенсійні справі наявна службова записка про направлення на перевірку довідки про стаж роботи від 18.11.2024 року № 129 за період з 01.06.2001 року по 30.11.2024 року, видану КП "Нікопольська дитяча міська лікарня" Нікопольської міської ради" прийнято рішення від 17.02.2025 року № 047250021771, яким відмовлено в проведенні перерахунку пенсії до надходження акту перевірки стажу роботи за період з 01.06.2001 року по 30.11.2024 року. Однак не зрозуміло, з яких підстав відповідачем не проведено перерахунок пенсій позивача на підставі наданої довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, виданою ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, адже довідка від 07.02.2025 року №294 за період з 01.06.2001 року по 07.02.2025 року, видана КП "Нікопольська дитяча міська лікарня" Нікопольської міської ради", яку відповідач вирішив перевірити, жодним чином не стосується періоду трудової діяльності позивачки на ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар. Ця перевірка жодним чином не унеможливлює розглянути питання перерахунку пенсії лише по довідці про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, виданої ДЗ "Спеціалізована МСЧ N?1" м. Енергодар, а відтак відмова у здійсненні перерахунку пенсії позивачки за наданою довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, видана ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар є протиправною та порушує права позиваки, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.02.2025 року № 047250021771 є таким, що підлягає скасуванню, а право на перерахунок пенсії позивачки повинно бути відновлено з дати звернення із заявою – 10.02.2025 року. Що стосується рішення щодо відмови грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій та зобов`язання вчинити певні дії оформлене листом від 05.06.2025 року №25711-17681/П-01/8-0400/25, то позивачка зазначає, що на момент звернення з даним запитом, а саме 09.05.2025 року, не отримавши відповідь на заяву про перерахунок пенсії, подану 10.02.2025 року та вбачаючи наявність страхового стажу 25 років 06 місяців 02 дні, та заявлені до перерахунку пенсії періоди роботи з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року на ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, що підтверджується довідкою від 14.11.2012 року №128, загальний страховий стаж позивачки має складати більше необхідних 30 років, передбачених п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058. Але, протиправна відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачки за наданою довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, виданою ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар та не врахування цих періодів роботи у загальному страховому стажі позивачки, позбавило її права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з 04.11.2025 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
19.11.2025 року та 17.03.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли однакові за змістом письмові відзиви на позов, в яких з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві управління не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо проведення перерахунку «зміна надбавки» пенсії (допризначення у зв`язку з наданими документами (виплата грошової допомоги у розмірі 10 пенсій як працівнику охорони здоров`я) відповідно пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розглянувши заяву та наявні в матеріалах електронної пенсійної справи документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії від 17.02.2025 року за №0472500021771 через те, що у ОСОБА_1 стаж роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788, відсутній. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, видана ДЗ «Спеціалізована МСЧ №1» м. Енергодар, від 07.02.2025 року №294 за період з 01.06.2001 року по 07.02.2025 року, видана КП «Нікопольська дитяча міська лікарня» Нікопольської міської ради», довідка про стаж роботи від 18.11.2024 року №219 за період з 01.06.2001 року по 30.11.2024 року видана КП «Нікопольська міська дитяча лікарня» «Нікопольської міської ради» направлена на перевірку. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області було переглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії, оскільки необхідний спеціальний стаж роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788 да день звернення, відсутній. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 07.04.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.10.2024 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
10.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії, до якої були надані довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, видана ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, від 07.02.2025 року №294 за період з 01.06.2001 року по 07.02.2025 року, видана КП "Нікопольська дитяча міська лікарня" Нікопольської міської ради".
Розглянувши заяву та наявні в матеріалах електронної пенсійної справи документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено в проведенні перерахунку пенсії до надходження акту перевірки стажу роботи за період з 01.06.2001 року по 30.11.2024 року, у зв`язку з тим, що в електронній пенсійні справі наявна службова записка про направлення на перевірку довідки про стаж роботи від 18.11.2024 року № 129 за період з 01.06.2001 року по 30.11.2024 року, видану КП "Нікопольська дитяча міська лікарня" Нікопольської міської ради".
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області було переглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії, оскільки необхідний спеціальний стаж роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788 да день звернення, відсутній.
09.05.2025 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо проведення перерахунку «зміна надбавки» пенсії (допризначення у зв`язку з наданими документами (виплата грошової допомоги у розмірі 10 пенсій як працівнику охорони здоров`я) відповідно пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 05.06.2025 року №25711-17681/П-01/8-0400/25 відмовлено у здійсненні виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсій як працівнику охорони здоров`я через відсутність відповідного стажу. 
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац першим частини другої статті 24 Закону).
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №291/99/17 (адміністративне провадження № К/9901/24469/18).
Частиною третьою статті 44 Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).
Згідно пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.
За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку № 22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).
Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1довідкапро заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Як установлено судом, при зверненні за перерахунком пенсії позивач разом із довідкою про заробітну плату було надано оригінали первинних документів, які підтверджують достовірність відомостей про заробітну плату позивача.
В рішенні від 17.02.2025 року № 047250021771 відповідач не вказує жодних зауважень до змісту та оформлення виданої ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, довідки від 14.11.2012 року №128 про заробітну плату позивачки.
Також про достовірність наданих позивачем первинних документів свідчить трудова книжка серії НОМЕР_1 від 23.11.1984 року, в якій містяться записи про трудову діяльність позивачки на вказаному підприємстві.
Верховний Суд у постанові від 18.05.2020 року у справі № 607/1967/17 виклав правову позицію, згідно із якою єдиною умовою для обчислення пенсій з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні/перерахунку позивачу пенсії.
Правова позиція аналогічного змісту викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17, від 03.06.2021 року у справі 127/8001/17.
Неможливість проведення перевірки не може бути підставою для відмови у врахуванні заробітної плати.
Так, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території України.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, через перевірку достовірності видачі довідки від 07.02.2025 року №294 за період з 01.06.2001 року по 07.02.2025 року, виданої КП "Нікопольська дитяча міська лікарня" Нікопольської міської ради" та з цих підстав відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачки за наданою довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, виданою ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар та не врахування цих періодів роботи у загальному страховому стажі позивачки є протиправною.
Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.02.2025 року № 047250021771 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій та зобов`язання вчинити певні дії, оформленої листом від 05.06.2025 року № 25711-17681/П-01/8-0400/25, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-ІV).
Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-ІV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Статтею 8 Закону № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно пункту «е» статті 55 пункту Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року – не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Отже, особливістю цього виду пенсії є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення є дотримання таких вимог:
- особа має досягнути пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема частиною 1 статті 26 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років;
- на день досягнення пенсійного віку особа мала працювати в закладах та установах
державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е", "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- мати страховий стаж, зокрема для чоловіків - 35 років на таких посадах;
- особа до цього не отримувала будь-яку пенсію.
Згідно із пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі Порядок №1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно пункту 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
За приписами пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 7 Порядку № 1191 встановлено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.08.2019 року по справі №724/579/17, від 20.02.2019 року по справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 року по справі №466/5637/17.
Як убачається із матеріалів даної справи, відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні та виплаті спірної допомоги у зв`язку із тим, що відсутній стаж роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788.
Отже, відповідач заперечує наявність у позивача необхідного спеціального стажу для призначення та виплати спірної допомоги.
Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку №1191, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).
Так, у розділі 2 "Охорона здоров`я" цього Переліку № 909 визначено, що до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час, зокрема, на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.
Крім того, у примітці 2 до Переліку № 909 установлено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Визначення поняття "заклад охорони здоров`я" міститься у статті 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" № 2108-ХІІ від 19.11.1992 року, згідно з якою це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.
Водночас, даною статтею визначено поняття медичної допомоги – діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами та медичного обслуговування - діяльність закладів охорони здоров`я та фізичних осіб-підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров`я, що не обов`язково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо пов`язана з її наданням.
З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що право на набуття пенсії за вислугою років, передбаченої статтею 55 частиною 1 пунктом "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення", пов`язане не тільки з місцем роботи – закладом охорони здоров`я, а, насамперед, з посадою, яку обіймає працівник - лікарі та середній медичний персонал.
Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ). Аналогічне положення містить стаття 48 КЗпП України.
Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (надалі - Інструкція № 58), врегульовано порядок ведення трудових книжок.
Згідно із пунктом 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення – у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
У матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 23.11.1984 року, з якої вбачається, що позивачка працювала на посадах медичного працівника та має спеціальний страховий стаж 25 років 06 місяців 02 дні, що дає право на виплату грошової винагороди, що не заперечується відповідачем.
Суд зазначає, що періоди роботи позивача з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року на ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, що підтверджується довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 на посаді лікаря педіатра, є роботою в лікарняних закладах, яка передбачена Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.
Отже, рішення щодо відмови позивачу виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, оформлене листом від 05.06.2025 року № 25711-17681/П-01/8-0400/25, є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року на ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар.
Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити та виплатити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення суд вважає передчасними, оскільки відповідачем ще не виконано дане рішення суду в частині зарахування до стажу позивача на відповідних посадах певних періодів роботи.
З метою ефективного захисту прав та законних інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 09.05.2025 року про призначення та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв всупереч чинному законодавству України.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 2422,40 грн.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 1453,44 грн. 
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.02.2025 року № 047250021771 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) перерахунок та виплату пенсії з урахуванням довідок про підтвердження наявного трудового стажу від 14.11.2012 року №128 за період з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року, видана ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар, від 07.02.2025 року №294 за період з 01.06.2001 року по 07.02.2025 року, виданої КП "Нікопольська дитяча міська лікарня" Нікопольської міської ради" на підставі заяви про перерахунок пенсії від 10.02.2025 року.
Визнати протиправним рішення, оформлене листом від 05.06.2025 року № 25711-17681/П-01/8-0400/25 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період роботи з 02.08.1988 року по 25.05.2001 року на ДЗ "Спеціалізована МСЧ №1" м. Енергодар та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2025 року про призначення та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з урахуванням висновків суду в даній справі. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1453,44 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна