ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2158/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії: головуючий суддя Міліціанов Р.В., судді Зварич О.В., Ржепецький В.О., розглянувши без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Рава - Руське лісове господарство”, на Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі 
за позовом Заступника керівника Шептицької окружної прокуратури Львівської області, м. Шептицький, в інтересах держави в особі Белзької міської ради Львівської області, м. Белз, Шептицький р-н, Львівська обл.
до Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”, м. Київ, в особі філії “Рава - Руське лісове господарство”, м. Рава – Руська, Львівська обл.
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів;
про відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 62 707,80 грн

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі №914/2158/25 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”, в особі філії «Рава-Руське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Белзької міської ради Львівської області шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 62707,80 гривень; стягнуто з Відповідача на користь Львівської обласної прокуратури понесені судові витрати на сплату судового збору у сумі 2 422,40.
11.02.2026, не погодившись з Рішенням Господарського суду Львівської області, Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” в особі філії “Рава - Руське лісове господарство” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: поновити апелянту строк на апеляційне оскарження; прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження; скасувати Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі №914/2158/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Рава - Руське лісове господарство” залишено без руху для усунення недоліків. Встановлено апелянту спосіб для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду: доказів сплати судового збору в сумі 3 633,60 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
25.02.2026 в канцелярію суду від відповідача надійшла заява про усунення недоліків вх. №01-04/1677/26 від 25.02.2026, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору №27217 від 20.02.2026 в сумі 3 633,60 грн.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2026 (головуючий суддя Міліціанов Р.В., судді Зварич О.В., Ржепецький В.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”, в особі філії “Рава - Руське лісове господарство” на Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі №914/2158/25 в порядку спрощеного провадження без виклику представників сторін. 
Апеляційну скаргу розглянуто в межах процесуальних строків, визначених ст. 273 ГПК України.

1. Короткий зміст позовних вимог.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем як постійним лісокористувачем свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконної рубки чотирьох дерев породи “сосна”, у результаті чого заподіяно шкоду у розмірі 62 707,80грн.

2. Короткий зміст оскаржуваного процесуального рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі №914/2267/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії «Рава-Руське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Белзької міської ради Львівської області на р/р №UA868999980333169331000013903, код платежу 24062100, одержувач: Белзька ТГ, ЄДРПОУ - 38008294) шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 62 707,80 грн.
Стягнуто з Відповідача на користь Львівської обласної прокуратури (реквізити отримувача: просп. Шевченка, 17/19, м. Львів, 79005, МФО 820172, р/р UA 138201720343140001000000774 в ДКСУ в м. Київ, код ЄДРПОУ 02910031) понесені судові витрати на сплату судового збору у сумі 2 422,40 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, допустивши протиправну поведінку, що призвело до незаконного вирубування дерев, має відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок допущення ним незаконного вирубування дерев, у зв`язку з чим обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 62 707,80грн. Відповідач, як постійний лісокористувач, не надав суду доказів на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, які б свідчили про вчинення ним дій на підвідомчій йому території земель лісового фонду, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок, а також про відсутність його вини, а відтак, допустив протиправну бездіяльність, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування чотирьох дерев породи “сосна”. Між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок, відсутності вини відповідача у протиправній бездіяльності суду не доведено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” в особі філії “Рава - Руське лісове господарство” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати у повному обсязі рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі №914/2158/26 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що: 
- прокурором в обґрунтування позову не вказано які саме обов`язки і норми чинного законодавства України у сфері ведення лісового господарства були порушені з боку Відповідача, як і не було конкретизовано які саме дії Відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, однак їх не вчинив, доказів невчинення таких дій Відповідачем до суду не надав.
- відповідач зауважує, що незаконна порубка могла бути вчинена невстановленими особами у позаробочий (нічний) час або у вихідні дні, коли працівники лісової охорони перебували на законному відпочинку. Оскільки законодавство не покладає на лісокористувача обов`язок здійснювати цілодобовий (24/7) фізичний нагляд за кожним деревом, а об`єктивна можливість припинити правопорушення у неробочий час була відсутня, у діях працівників філії відсутня ознака протиправної бездіяльності. Будь-які припущення прокурора про зворотне не підтверджені графіками виходу на роботу та посадовими інструкціями працівників.
- розрахунок розміру завданої шкоди здійснювався працівниками Держекоінспекції у Львівській області за результатами аналізу інформація наявної в протоколі огляду місця події від 17.12.2024 року. Зазначений протокол містить відомості при вимірювальний засіб, який здійснювалося фіксування діаметрів пнів «рулетка вимірювальна металева №Х1Т-0110», водночас інформація про повірку зазначеного вимірювального засобу відповідно до вимог чинного законодавства відсутня.
- в матеріалах справи відсутній акт перевірки дотримання природоохоронного законодавства складений уповноваженим на це органом, а також відсутні докази наявності повноважень щодо складення розрахунків розміру шкоди працівником Держекоінспекції без проведення такої перевірки.
- відсутність в матеріалах справи доказів, які б беззаперечно доводили заявлений прокурором розмір шкоди, унеможливлює задоволення позовних вимог

4. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. 
Позивач не подавав відзиву на апеляційну скаргу.
Третя особа не подавала пояснень на апеляційну скаргу.
Заяви про приєднання до апеляційної скарги не надходили (ст. 265 ГПК України).

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставин, а також обставин, встановлені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у складі ДСГП “Ліси України” діє філія “Рава Руське лісове господарство” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”.
Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” є постійним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 4624888200:25:000:0001. 
Шептицькою окружною прокуратурою Львівської області за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження №42024142150000064 від 14.08.24 року, слідчим ВП №2 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області із залученням спеціалістів Державної екологічної інспекції у Львівській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом незаконної рубки чотирьох дерев породи “сосна”, у кварталі 76 виділ 13 на ділянці лісу Хлівчанського лісництва філії «Рава-Руське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» кадастровий номер земельної ділянки 4624888200:25:000:0001 виявлено незаконну рубку 4-х сироростучих дерев породи сосна, що зокрема відображено у протоколі огляду місця події від 17.12.24р.
Відповідно до акту Державного агентства лісових ресурсів України Філія «Рава-Руське лісове господарство «ДП «Ліси України» огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 14.08.24р, складеного інженером охорони і захисту лісу, за участі інших працівників цього підприємства, та протоколу огляду місця події від 17.12.24р, складеного слідчим СВ відділення поліції №2 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області, за участі понятих, спеціаліста та інженера охорони і захисту лісу, у кварталі 76 виділ 13 на ділянці лісу Хлівчанського лісництва філії «Рава-Руське лісове господарство» виявлено незаконну рубку чотирьох дерев породи “сосна”.
На підставі Протоколу огляду місця події від 17.12.24р., листа слідчого СВ відділення поліції №2 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області та згідно додатку №1 до Постанови КМ України від 23.07.08р. №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди завданої лісу» Державною екологічною інспекцією у Львівській області розраховано розмір шкоди (збитків), завданих незаконною порубкою (знищенням) об`єктів рослинного світу, який становить 62 707,80грн.

7. Визначені судом апеляційної інстанції відповідно до встановлених обставин правовідносини; доводи та мотиви суду апеляційної інстанції, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.
Предметом спірних правовідносин є перевірка судом апеляційної інстанції застосування судом першої інстанції норм матеріального права, якими врегульовано питання відшкодування шкоди за порушення законодавства про охорону лісу від незаконної рубки дерев.
Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає наступне.

7.1. Згідно зі статтею 13 Конституції України, статтею 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Згідно зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до частини 1 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Частиною 2 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено перелік порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за які може наступати відповідальність.
Згідно з частиною 3,4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Частиною 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення екологічного законодавства, здійснюється у спосіб відновлення майнового стану суб`єктів екологічних правовідносин за рахунок інших суб`єктів, правопорушників вимог екологічного законодавства і має компенсаційний характер, а також застосовується як вид майнової відповідальності.
Відповідно до статті 16 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
Відповідно до статті 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів.
Організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
Колегія суддів звертає увагу, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді не вчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми особами.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. 
При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Аналогічний висновок міститься у Постановах КГС ВС від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17.

7.2. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Суд зазначає, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи й спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки й шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Суди, розглядаючи спори про стягнення збитків, мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Отже, при зверненні з позовом про стягнення шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.
Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

7.3. Дослідженими письмовими доказами, які не спростовані відповідачем, підтверджується, що Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" є постійним лісокористувачем лісової ділянки у межах кварталу 76 виділ 13 Хлівчанського лісництва».
Відповідна ділянка розміщена у межах земельної ділянки з кадастровим номером 4624888200:25:000:0001, постійним користувачем якої є ДСГП “Ліси України”, на підставі Розпорядження Львівської обласної державної адміністрації №148/0/5-22 від 24.06.2022 та передавального акту від 09.01.2023, що підтверджено долученими до справи доказами та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно сформованої судом відповіді №2569719 від 06.04.2026 року.
Отже, відповідач як постійний лісокористувач несе цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства, що мало наслідком незаконне вирубування дерев.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині не доведення у діях відповідача такого елементу складу цивільного правопорушення, як протиправна поведінка (протиправна бездіяльність), суд зазначає, що у п. 88 Постанови від 13.05.2020 у справі №9901/93/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. 
Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами. 
Отже, прокурор не повинен зазначати, які дії необхідно вчиняти відповідачу для належної охорони лісів та захисту від незаконних рубок.
Факт незаконної рубки лісу та наявність у ДСГП "Ліси України", обов`язків щодо його охорони (лісу), свідчить про неналежне виконання останнім, як постійним лісокористувачем, обов`язків.
Неналежні/недостатні заходи щодо охорони лісу (свідченням чого є наявність зрубаних дерев) свідчать також і про бездіяльність відповідача, внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу. Достатність відповідних заходів була б досягнута при відсутності факту незаконної порубки.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. 
Щодо твердження відповідача про те, що у матеріалах справи відсутній акт перевірки дотримання природоохоронного законодавства складений уповноваженим на це органом, та відсутні докази наявності повноважень щодо складення розрахунків розміру шкоди працівником Держекоінспекції без проведення такої перевірки, то колегія суддів зауважує, що фіксування факту порубки 4 дерев підтверджується іншими належними доказами: протоколом огляду місця події від 17.12.2024 (т. 1 а.с. 29-32), Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 14.08.2024 (т. 1 а.с. 33-34), постановою про визнання потерпілим від 17.12.2024 (т. 1 а.с. 37), розрахунком розміру шкоди від 18.12.2024 (т. 1 а.с. 35-36).
Разом з тим, відповідач не подав альтернативного розрахунку, не ініціював призначення експертизи в межах розгляду справи для спростування підстав позову.
Матеріалами справи також спростовуються посилання апелянта на невірний розрахунок розміру шкоди, з огляду на можливість зменшення у 2 рази застосованих такс, оскільки така підстава передбачена для сухостійних дерев, однак за долученими доказами встановлено вирубку та розміри 4 пнів сироростучих дерев.
Кількість безпідставно вирубаних дерев підтверджено уповноваженими представниками відповідача, якими підписано без зауважень (в тому числі щодо використаних приладів обміру) Акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства та Протокол огляду місця події від 17.12.2024.
п. 2.2.2. Статуту Філії “Рава - Руське лісове господарство” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” визначено предмет діяльності та обов`язки щодо забезпечення охорони лісів від незаконних рубок (т. 1 а.с. 45-58).
Відсутність визначеного чіткого переліку заходів не звільняє відповідача від необхідності та не спростовує можливості виконання ним комплексу заходів, необхідних і достатніх для виконання покладених на нього обов`язків.
Стосовно сприяння у встановлені обставин вирубки та не встановлення в рамках кримінального провадження винних осіб, то сам по собі факт вжиття окремих заходів, у тому числі виявлення правопорушення та повідомлення правоохоронних органів, не спростовує встановлених судом обставин щодо неналежного виконання покладеного на постійного лісокористувача обов`язку забезпечити охорону і збереження лісу.
Суд також відхиляє доводи апелянта в частині посилань на відсутність доказів на підтвердження повноважень на проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, оскільки господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.
Подібні правові висновки викладено у Постанові КГС ВС від 11 лютого 2026 року у cправі № 907/278/25.
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша, третя статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Долучені до справи письмові докази містять достатні відомості щодо переліку діаметрів пнів, чіткі дані про кожен пень зрубаних дерев, ознаку (сироростучий), породу.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач, як постійний лісокористувач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубки на підвідомчій йому території земель лісового фонду, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення та підстав для задоволення позову.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Судом апеляційної інстанції не встановлено визначених ст. 277 ГПК України обставин, тому апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Рава - Руське лісове господарство” слід залишити без задоволення; Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі №914/2158/25 - залишити без змін.

9. Розподіл судових витрат.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 240, 242, 269, 270, 273, 275-277, 281-289 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:
1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Рава - Руське лісове господарство” на Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі №914/2158/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 у справі №914/2158/25 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 3633,60 грн – залишити за апелянтом.
4. Копію повного тексту судового рішення (постанови) не пізніше двох днів від дати складення направити учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, за їх відсутності – засобами поштового зв`язку.
5. Матеріали справи у п`ятнадцятиденний строк повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення (постанови).
Повна постанова складена 24.04.2026.

Головуючий суддя Міліціанов Р.В.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Ржепецький В.О.