ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Чаплик І.Д.

16 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/20680/24 пров. № А/857/17114/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого-судді: Бруновської Н.В.
суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року у справі № 380/20680/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
07.10.2024р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:
-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у застосуванні із січня 2020 року - березень 2022 року включно, розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату із січня 2020 року - березень 2022 року включно, грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 року відповідно. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024р. адміністративний позов задоволено повністю.
Суд визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 із січня 2020 року - березень 2022 року, грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 із січня 2020 року - березень 2022 року, грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 року відповідно.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2025р. апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі № 380/20680/24 – залишено без змін.
Рішення суду набрало законної сили 31.07.2025р.
Як встановлено із комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», судом виготовлено виконавчий лист у справі, який видано 14 листопада 2025 року.
08.12.2025р. позивач подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, у якій просив зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі № 380/20680/24. Заява обґрунтована тим, що з інформації, яка міститься в листі відповідача, наданому у відповідь на адвокатський запит представника позивача вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду не виконано, перерахунок грошового забезпечення та одноразових його видів ОСОБА_1 з січня 2020 року по березень 2022 року із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 року не здійснено. Проте, будь-яких розрахунків грошового забезпечення, перерахованого на виконання вказаного рішення суду, відповідач не надав. Враховуючи інформацію, викладену в листі військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2025р. №9/211/1754 щодо сум виплачених ОСОБА_1 на виконання судового рішення, очевидним є факт, що відповідач не здійснив перерахунок та виплату у відповідному відсотковому відношенні посадового окладу, окладу з військовим званням, постійних та одноразових видів грошового забезпечення за період січень 2020 року – березень 2022 року із застосуванням для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 року.
Ухвалою суду від 18.12.2025р. клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду – задоволено та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024р. у справі №380/20680/24 разом з письмовими доказами на підтвердження повного виконання судового рішення.
Відповідач 09.01.2026р. подав до суду звіт про виконання судового рішення, у якому зазначив, що для додержання вимог бюджетного законодавства, в разі проведення перерахунку грошового забезпечення за минулий бюджетний період з урахуванням зміни розмірів основних видів грошового забезпечення, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 роки на відповідний тарифний коефіцієнт, необхідно врахувати вимоги п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а саме надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати основні та додаткові види грошового забезпечення. Дотримуючись вимог Бюджетного кодексу України здійснено перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 роки відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі 380/20680/24. Перерахунок отриманого грошового забезпечення колишнім військовослужбовцем (позивачем), якому були забезпечені всі належні соціальні виплати за період з 01.01.2020р. - 31.03.2022р., створює передумови для здійснення додаткового та необґрунтованого витрачання бюджетних коштів, джерелом надходжень яких є сплачені податки та збори від платників податків, які в період воєнного стану здійснюють господарську діяльність та забезпечують стійкість та фінансову стабільність держави, а також отримання позивачем додаткового доходу поза проходженням ним військової служби в СЗРУ. Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі 380/20680/24 від 04.12.2024р., розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням позивача за період з 29.01.2020р. - 31.03.2022р. здійснювався виходячи з розміру 2102 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом на 01 січня 2020 року), з розміру 2270 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом на 01 січня 2021 року), з розміру 2481 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом на 01 січня 2022 року), з 17.07.2021р. застосовані коефіцієнти до посадових окладів співробітників розвідувальних органів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. № 729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704».
Ухвалою від 19.01.2026р. суд встановив військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024р. у справі №380/20680/24 протягом одного місяця з дня отримання цієї ухвали, з урахуванням оцінки суду, викладеної в ухвалі та із долученням до нього детального розрахунку сум грошового забезпечення (з урахуванням усіх основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), що виплачені позивачу за період із січня 2020 року - березень 2022 року до ухвалення рішення суду від 04.12.2024р. у справі №380/20680/24 та на його виконання із детальною розбивкою на усі складові грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, окремо щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення).
Відповідач 16.02.2026р. подав заяву про виконання ухвали суду, у якій зазначив, що дотримуючись вимог Бюджетного кодексу України здійснено перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 року відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі 380/20680/24., постанови Шостого апеляційного адміністративного суду №826/6453/18 від 29.01.2020р.. На підставі судового рішення розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням позивача за період з 29.01.2020р. - 31.03.2022р. здійснювався виходячи з розміру 2102 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом на 01 січня 2020 року), з розміру 2270 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом на 01 січня 2021 року), з розміру 2481 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом на 01 січня 2022 року), з 17.07.2021р. застосовані коефіцієнти до посадових окладів співробітників розвідувальних органів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. № 729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704», Закону України "Про розвідку". Відповідно до наказу Голови СЗРУ з метою виконання рішення судової інстанції встановлено розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення в межах нарахованого (виплаченого) грошового забезпечення, а саме – надбавку за особливості проходження служби у розмірі 24% з 29.01.2020р., у розмірі 14% з 01.01.2021р., у розмірі 29% з 17.07.2021р., з 01.01.2022р. у розмірі 17% та премію у розмірі 69% з 01.01.2020р., у розмірі 52% з 29.01.2020р., з 01.09.2020р. у розмірі 107%, з 01.10.2020р. у розмірі 121%, з 17.07.2021р. у розмірі 40% та з 01.02.2022р. у розмірі 59%.
ОСОБА_1 24.02.2026р. подав заперечення на звіт відповідача, у яких зазначив, що як випливає із наданих у звіті розрахунків, встановлені позивачу відповідними наказами під час проходження служби та звільнення у відсотках відповідних видів грошового забезпечення додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, надбавка за кваліфікацію) та премія, при розрахунках зменшені ніж визначені наказами під час служби без надання навіть наказів про встановлення нових розмірі у відсотковому значенні таких видів грошового забезпечення при виконанні судового рішення, хоча такі дії є протиправними. Також зазначає, що нарахування проведено не за повний місяць січень 2020 року, а з 29.01.2020р., хоча рішенням суду зобов`язано провести перерахунок із січня 2020 року - березень 2022 року, тобто повні місяці.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2026р. суд прийняв звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду від 04.12.2024р. у справі №380/20680/24. 
Не погоджуючись із Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2026р., апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2026р. скасувати у справі № 380/20680/24 про прийняття звіту про виконання рішення суду; Відмовити у прийнятті звіту військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду від 04.12.2024р. у справі № 380/20680/24; Встановити військовій частини НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 04.12.2024 у справі № 380/20680/24.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст.124 Конституції України видно, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Аналогічна норма закріплена у ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у ст.14 КАС України.
ст.370 КАС України встановлено. що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно ч.1 ст.382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
ч.1 ст. 382-3 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч.5 ст.382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Так, заява позивача про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, обґрунтована тим, що відповідач не здійснив відповідного перерахунку пенсії позивача та продовжує здійснювати виплату такої у неналежному розмірі, внаслідок чого рішення суду залишається не виконаним.
Колегія суддів наголошує, що із перерахунків грошового забезпечення, наявних у звіті про виконання судового рішення, видно, що відповідач здійснив перерахунок позивачу грошового забезпечення з урахуванням основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 роки відповідно. 
Щодо доводів апелянта про неправильну дату, з якої належить перерахувати грошове забезпечення суд зауважує, що з урахуванням положень п.3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ від 06.12.2016р. та п.4 Постанови № 704 від 30.08.2017р., саме починаючи з дня набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду в справі № 826/6453/18, тобто з 29.01.2020р., а не з 01.01.2020р., у позивача виникли правові підстави для перерахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт.
Крім того, з метою виконання рішення суду Головою Служби зовнішньої розвідки України прийнято наказ, яким визначено наступні відсоткові значення для складових грошового забезпечення: надбавку за особливості проходження служби у розмірі 24% з 29.01.2020р., у розмірі 14% з 01.01.2021р., у розмірі 29% з 17.07.2021р., з 01.01.2022р. у розмірі 17% та премію у розмірі 69% з 01.01.2020р., у розмірі 52% з 29.01.2020р., з 01.09.2020р. у розмірі 107%, з 01.10.2020р. у розмірі 121%, з 17.07.2021р. у розмірі 40% та з 01.02.2022р. у розмірі 59%.
Зокрема, під час ухвалення рішення в даній адміністративній справі №380/20680/24 питання про конкретні відсоткові показники складових грошового забезпечення, таких як надбавка за особливості проходження служби та премія не вирішувалось. Предметом вказаної адміністративної справи є спір про наявність у позивача права на перерахунок грошового забезпечення виходячи з розміру прожиткового мінімуму на 1 січня відповідного календарного року.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що прийняття звіту про виконання рішення суду не може підміняти собою розгляд та вирішення справи по суті або застосовуватися до правовідносин, які не були предметом оцінки судом під час розгляду справи.
Враховуючи вказані умови, суд не може давати оцінку вказаним діям військової частини НОМЕР_1 , вчинених після виконання рішення суду від 04.12.2024р. у справі №380/20680/24, оскільки вказане виходить за межі правовідносин, на які поширює свою дію вказане рішення суду.
Отже, неприйняття звіту про виконання судового рішення та подальше здійснення судового контролю за його виконанням не буде ефективним способом забезпечення виконання рішення суду, не усуватиме юридичний конфлікт та не відповідатиме об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Дії відповідача щодо визначення розміру складових грошового забезпечення, є новими правовідносинами, оцінка правомірності яких може бути предметом нового судового провадження.
Тобто, вжиття відповідач вжив усіх необхідних заходів з метою виконання рішення суду від 04.12.2024р. у справі №380/20680/24, а тому наявні підстави для прийняття звіту про виконання.
Верховний Суд України, в постановах від 24.03.2015р. у справі № 21-66а15, від 19.05.2015р. у справі №667/4594/14-а, від 24.01.2018р. у справі № 405/3663/13-а, від 07.11.2019р. у справі №420/70/19, від 23.04.2020р. у справі №560/523/19 зазначив, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.
За приписами ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами ч.5 ст.382-1 цього Кодексу (абз.1 ч.1 цієї статті).
Як наслідок, в даному випадку вірним є висновок суду першої інстанції, що поданий звіт свідчить про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024р. у справі №380/20680/24 у повному обсязі, що не спростував апелянт.
Інших повноважень у суб`єкта владних повноважень немає, як і відсутній інший порядок та спосіб для виконання рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не містять будь-яких нових фактів або обґрунтувань, які б свідчили про допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.
п.1 ч.1 ст.315 КАС передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно ч.1 ст.16 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для прийняття звіту про виконання рішення суду.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року у справі № 380/20680/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель