Справа № 473/2803/25

РІШЕННЯ
іменем України

"16" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ
у травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30278,97 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 02 грудня 2020 року  між відповідачем та АТ «ОТП Банк» укладено договір про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0079/980/2072745/20. За умовами договору АТ «ОТП Банк» відкрив на користь відповідача поточний (картковий) рахунок з видачею електронного платіжного засобу в вигляді картки з встановленою на ньому кредитною лінією, а позичальник, у разі користування кредитом, зобов`язався вчасно, частинами повертати його, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 5 % на місяць (протягом пільгового періоду - 0,01 % річних) від суми залишку заборгованості за кредитом.
20 вересня 2024 року АТ «ОТП Банк» уклало з ТОВ «Свеа Фінанс» договір факторингу №01.02-24/24, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору № №0079/980/2072745/20 від 02 грудня 2020 року. 
Проте відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором у розмірі 30278,97 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 13000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 17278,97 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі.
В судове засідання представник позивача Варшавський О.Д. не з`явився, проте в заяві (позові) просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 , його представниця адвокат Вуїв О.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Разом з тим, у відзиві на позов представниця відповідача просила в задоволенні позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» відмовити в повному обсязі. При цьому вказувала, що розмір процентів за період користування коштами неможливо встановити, в тому числі через відсутність відомостей про пільговий період, зазначений у заяві-анкеті від 02 грудня 2020 року, та відсутність розрахунку з зазначенням процентної ставки, яка була застосована первісним кредитором. Водночас, відповідач здійснював погашення кредиту, сплативши в загальному розмірі 15493,05 грн, що перевищує розмір заборгованості за кредитом – 10687,10 грн, згідно виписки з рахунку боржника. 
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Так, як убачається з матеріалів справи, 02 грудня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було підписано заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 0654/980/0743190/19, на підставі якої банк відкрив поточний (картковий рахунок) та надав електронний платіжний засіб з кредитною лінією, зокрема надав електронну картку МС Gold PayPass, валюта UAH. Відповідно до умов обумовленої заяви-анкети, відповідач перед оформленням електронної платіжної картки підтвердив та погодився з всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі з положеннями договорів та усіх додатків до них, які є невід`ємною частиною даної заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» та розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК». За користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами банку, на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,1% річних.
20 вересня 2024 року АТ «ОТП Банк» уклало з ТОВ «Свеа Фінанс» договір факторингу №01.02-24/24, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору № №0079/980/2072745/20 від 02 грудня 2020 року. 
Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.ч.1,2 ст. 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).
Як зазначалося вище, на підставі заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» банк відкрив відповідачу поточний (картковий) рахунок та надав останньому електронний платіжний засіб із встановленим розміром кредитного ліміту. 
Отже, підписавши заяву-анкету про надання банківських послуг відповідач зобов`язався щомісячно до кінця строку дії кожного платіжного періоду сплачувати мінімальний платіж, що включає в себе часткове погашення тіла кредиту та процентів за користування цими коштами в розмірі 5 % в місяць. У випадку несплати мінімального платежу заборгованість, яка не погашена позичальником у термін (строк), установлений кредитним договором переходить в прострочені боргові зобов`язання. В подальшому прострочені боргові зобов`язання додаються до мінімального платежу, який позичальник має сплатити в наступному платіжному періоді. Тобто заборгованість за простроченими процентами - це нараховані проценти за кредит, які не було сплачено боржником в попередніх платіжних періодах, а заборгованість за прострочене тіло кредиту - це несплачені обов`язкові платежі по тілу кредиту. Фактично кожного платіжного періоду в випадку несвоєчасної сплати мінімального платежу відбувається перенесення поточної заборгованості в прострочену. Також у випадку перевищення боржником кредитного ліміту нараховується плата за овердрафт. 
На відміну від кредитних договорів, за якими загальний розмір кредиту надається відразу (одноразово), в договорі про надання кредиту в вигляді кредитного ліміту на платіжну картку (за яким позичальник має можливість використовувати ліміт частинами з правом подальшого використання вільного залишку ліміту, а у разі повного повернення коштів до закінчення строку кредитування повторно отримати кредит (зняти кошти) або його частину в межах ліміту), розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені, а тому сукупна сума всієї заборгованості за тілом кредиту може включати в себе заборгованість за частиною кредиту, строк сплати якої не закінчився (поточне тіло кредиту), та/або заборгованість за частиною кредиту, яка не була повернута в обумовлений термін (прострочене тіло кредиту).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, в зв`язку з порушенням умов заяви-анкети №0079/980/2072745/20 від 02 грудня 2020 року, заборгованість відповідача становить 30278,97 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 13000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 17278,97 грн.
Також, у матеріалах справи наявна виписка про рух коштів по рахунку, в якій детально зазначено рух коштів на картці відповідача, використання відповідачем коштів з кредитного ліміту, нарахування процентів та погашення наявної заборгованості.
Отже такі документи відображають внесення відповідачем платежів у рахунок погашення заборгованості, а також в них деталізовано виникнення боргових зобов`язань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що виписка з розрахунку відповідача та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами заборгованості за кредитним договором. 
При цьому, користування кредитними коштами та погашення процентів відповідачем підтверджують укладення кредитного договору на визначених у ньому умовах. 
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.
При цьому, з наданих позивачем документів убачається, що банк нараховував лише платежі, які позичальник повинен сплачувати відповідно до чинного законодавства та укладеного кредитного договору з банком, жодних нарахувань штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору та нарахувань відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України також не здійснював. 
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував, не надав доказів його неправильності або альтернативного розрахунку (ч.3 ст. 12 ЦПК України).
Водночас, за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 липня 2018 року в справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Під час розгляду справи сторона відповідача не заявляла клопотання про проведення у цій справі судової економічної експертизи, не надала свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для висновку про необґрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості, або встановлення іншого розміру заборгованості.
Отже, аргументи відзиву про відсутність доказів, які б підтверджували розмір заборгованості, визначений позивачем, є неприйнятними, оскільки така заборгованість обумовлена невиконанням умов договору щодо повернення суми кредиту та передбачених процентів за користування кредитними коштами. Ці складові викладені в умовах укладеного договору.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 30квітня 2025 року в справі №464/1980/23. 
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (судовий збір) у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження:місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6; ідентифікаційний код 37616221, заборгованість за договором про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0079/980/2072745/20 від 02 грудня 2020 року в розмірі 30278,97 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 13000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 17278,97 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження:місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6; ідентифікаційний код 37616221, судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя          Л.В.Лузан