ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/22429/24     Головуючий в І інстанції: Булах Є.М.
Номер провадження: 22-ц/819/637/26     Доповідач: Базіль Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року     м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді (судді-доповідача): Базіль Л.В.,
суддів:  Бездрабко В.О., Радченко С.В.,
секретар  Середюк О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої представником за ордером, адвокатом Сікоза В`ячеславом Олександровичем на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2025 року, ухвалене у складі судді Булах Є.М., дата складення повного рішення – 28.04.2025 року у цивільній справі №766/22429/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», поданого представником за довіреністю Алієвою Нурай до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
31 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування вимог позивач вказує, що 01 березня 2019 року між ТОВ «Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 95200395000, підписанням якого відповідач погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщенні для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» №105,09.06.2017 (із усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживчого кредиту позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків.
Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил.
26.06.2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 275, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, зокрема до відповідача.
Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №275 від 26.06.2024 Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 179741,64 грн, з яких 86926,42 грн- заборгованість за основним боргом; 92815,22 грн – заборгованість за процентами.
Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконані зобов`язання, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 179741,64 грн, з яких 86926,42 грн- заборгованість за основним боргом; 92815,22 грн – заборгованість за процентами та судові витрати.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції.
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором споживчого кредиту № 95200395000 від 01 березня 2019 року у розмірі 179741,64 грн з яких: 86926,42 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 92815,22 грн – заборгованість за відсотками та 3028,00 грн судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» доведений факт переходу до нього права вимоги до відповідача – боржника за кредитним договором №95200395000 від 01.03.2019 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , та оскільки відомостей щодо виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про стягнення суми заборгованості у заявленому розмірі. При цьому, суд зазначив, що відповідач свою позицію за позовом не висловив, правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростував.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2025 року залишено без задоволення.
Узагальнюючи доводи апеляційної скарги та її вимоги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник за ордером, адвокат Сікоза В.О. просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апелянт покликався на порушення права відповідача на справедливий суд, на те, що внаслідок неправильно зазначеної позивачем адреси місця проживання відповідача, суд жодного разу не повідомляв ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, тим самим позбавив його можливості надати суду докази та навести свої заперечення проти позовних вимог позивача. 
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на не повно з`ясовані обставини справи, зокрема на те, що розрахунок заборгованості не підтверджений первинними бухгалтерськими документами (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»), надані позивачем документи не підтверджують отримання відповідачем грошових коштів у зазначеній у позові сумі та правомірності нарахування відсотків.
Вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки в п.2.2 договору-анкеті №95200395000 від 01.03.2019 року зазначено строк користування кредитом з 01.03.2019 року по 10.03.2021 рік, а тому виходячи з загального строку позовної давності три роки, перебіг якого у позивача почався з 11.03.2021 року та сплив 11.03.2024 року, з позовом до суду позивач звернувся в грудні 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.
Крім того, вважає, що позивачем не доведено факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором, оскільки реєстр прав вимоги до позову не долучено, а у наданому суду витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №275 від 26.06.2024 року відсутні печатки клієнта та фактора, відсутні докази сплати фактором ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» на користь АТ «Укрсиббанк», що є однією із умов набуття прав вимоги за кредитним договором.
04.03.2026 року відповідач, від імені якого діє представник, адвокат Сікоза В.О. звернувся до Херсонського апеляційного суду із додатковими поясненнями, в яких акцентував увагу на тому, що позивачем в позові неправильно зазначено адресу відповідача, яка відрізняється також від адреси вказаної позивачем у кредитному договорі, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
Так, позивачем і судом зазначена адреса ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 , тоді як адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом № 6511-2070411-2018 від 20.10.2018 р. з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. На вказану адресу також йде посилання у кредитному договорі.
Зазначені обставини, на думку апелянта, свідчать про відсутність підтверджень у суду першої інстанції повідомлення відповідача про судову справу. 
Аргументи інших учасників справи.
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якої діє представник Романченко Д.П. подала додаткові пояснення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Щодо заявленого відповідачем клопотання про сплив строків позовної давності зазначила, що з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року, враховуючи загальний строк позовної давності, перебіг цього строку вказує, що строки позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущені.
Вважає твердження відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами.Договір факторингу є дійсним, а тому презумпція правомірності правочину діє. 
Наданий позивачем витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу №275 від 26.06.2024 року виготовлений у відповідності до вимог підпункту 12 пункту 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року за No1000/5 та містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а відтак є належним письмовим доказом у розумінні ст.95 ЦПК України.
Явка учасників справи в судове засідання.
Учасники справи були повідомлені про судове засідання 15.04.2026 року, однак в засідання не з`явилися, що у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
За викладеного апеляційний суд вважав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Із матеріалів справи слідує, що предметом апеляційного перегляду є заочне рішення про стягнення кредитної заборгованості.
Доводами апеляційної скарги, серед іншого, є неналежне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.
Особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення встановлено главою 11 «Заочний розгляд справи» ЦПК України.
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статі 280 ЦПК України).
Вбачається, що 31.12.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивачем зазначено зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 , тоді як адреса реєстрації місця проживання відповідача є: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом № 6511-2070411-2018 від 20.10.2018 р. з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та саме таку адресу зазначено відповідачем при підписанні договору –Анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 9520039000 від 01.03.2019 року. 
Оскільки судові повістки скеровувалися судом за неправильною адресою відповідача, апеляційний суд вважає прийнятними доводи апеляційної скарги про те, відповідач не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи норми процесуального права, що регулюють порядок проведення заочного розгляду справи та наведені обставин, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення заочного рішення.
Перевіряючи доводи апеляційного скарги щодо суті спору, апеляційним судом у складі колегії суддів встановлені наступні обставини.
01.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» з анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту в розмірі 49500,00 грн. строком на 24 місяці.
01.03.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» був укладений кредитний договір, оформлений у виді Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95200395000, за умовами якого банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами.
Згідно пункту 1.1 банк на підставі наданих клієнтом документів відкрив ОСОБА_1 на умовах Тарифного плану Револьверна кредитна картка «Шоппінг картка НПК», розміщеного на сайті й на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, картковий рахунок НОМЕР_1 (картковий рахунок) у національній валюті України.
Відповідно до пункту 1.4 договору, Правила після підписання сторонами договору-анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір-анкету, сторони підтвердили, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі-анкеті та в Правилах. Підписи сторін під цим договором-анкетою вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання сторонами цього договору-анкети, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору-анкети.
За положеннями п.2.1 договору –анкети, сторони дійшли згоди, що ліміт овердрафту, що встановлюється на картковому рахунку клієнта розуміється сторонами в рамках цього договору-анкети як ліміт кредитування, що встановлюється у вигляді відновлювальної кредитної лінії, яка передбачає надання кредитних коштів клієнту в рамках ліміту кредитування одним траншем або декількома траншами. Видача траншів може ініціюватися клієнтом шляхом використання кредитної картки в банкоматах, електронних терміналах або іншими способами, передбаченими договором та правилами, а також шляхом надання доручень банку на списання кредитних коштів з карткового рахунку. Зобов`язання банку по видачі чергового траншу клієнту є відкличним і банк має право відмовитись від видачі чергового траншу без пояснення причин відмови клієнту.
Відповідно до п.2.2 договору, ліміт кредитування (ліміт овердрафту) встановлюється у розмірі 49500,00 грн зі строком користування кредитом з 01.03.2019 по 10.03.2021 рік.
Пунктом 2.3 визначені умови обслуговування кредитного ліміту: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних – 55%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних – 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду – 0,00001% ; 
Відомості про те, що кредитні кошти в сумі 49500,00 грн були зараховані на картковий рахунок відповідача та, що відповідач користувався кредитними коштами в матеріалах справи відсутні. 
28.02.2019 року ОСОБА_1 також був підписаний паспорт споживчого кредиту. 
26 червня 2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №275, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором № 95200395000.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №275 від 26 червня 2024 року , ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №95200395000 від 01 березня 2019 року в розмірі 179741,64 грн, з яких: заборгованість за основним боргом – 86926,42 грн; заборгованість по процентах – 92815,22 грн.
04.07.2024 року ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направило відповідачу, за відомою товариству адресою проживання боржника, повідомлення про відступлення прав вимог за договором про відкриття та використання карткового рахунку, в якому також повідомили про обов`язок погашення заборгованості за договором новому кредитору в сумі 179741,64 грн
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №95200395000 від 01.03.2019 за період з 26.06.2024 по 30.11.2024 сума заборгованості складає 179741,64 грн, з яких заборгованість за основним боргом – 86926,42 грн, заборгованість за відсотками 92815,22 грн.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.
За правилом частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Виходячи з наведених норм чинного законодавства, кредитний договір може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений у письмовій формі вигляді підписання сторонами договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95200395000.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2024 року Акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 275, згідно до пунктів 2.1, 2.2, 3.2, 3.3, 4.1, 4.2 якого: за цим договором клієнт (первісний кредитор) відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором; права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді, фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування одним платежем не пізніше дати підписання сторонами цього договору; Акт приймання-передачі прав вимоги підписується сторонами у день підписання даного договору, але виключно після надходження на рахунок клієнта, зазначений в п.3.4 суми фінансування; право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі права вимоги (додатко№2 до цього договору). Після підписання Акту приймання –передачі права вимоги клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованості за первинним договорами, за якими право вимоги перейшло до фактора.
До цього договору надано копію Акту приймання –передачі права вимоги, підписаний та скріплений печатками сторін договору факторингу (а.с14).
Також наданий витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу №275 від 26.06.2024 року, відповідно до якого зазначені дані відповідача та який у розумінні ст.95 ЦПК України є письмовим доказом.
Відтак, умови зазначеного договору факторингу підтверджують передачу права вимоги за вказаним кредитним договором №95200395000 від 01.03.2019 року. Умови договору не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом договір недійсним не визнавався, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірним, тобто таким, що породжує певні цивільні права та обов`язки. 
За викладеного апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факт переходу до нього прав вимоги до відповідача.
Разом з тим, твердження відповідача щодо не підтвердження отримання ним запозичених коштів у розмірі зазначеному у позовній заяві та не підтвердження належними і допустими доказами розміру заборгованості, апеляційний суд вважає прийнятними, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)).
Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2024 року у справі №752/17604/15-ц зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Позивачем на доведення своїх позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 179741,64 грн надано до суду такі докази: 
копія договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95200395000 від 01.03.2019 року, укладеного між відповідачем та АТ «УКРСИББАНК», копію паспорту споживчого кредиту, анкету заяву на надання споживчого кредиту, які підписані відповідачем, що ним не заперечується в апеляційній скарзі. 
За положеннями п.2.1 договору –анкети, сторони дійшли згоди, що ліміт овердрафту, що встановлюється на картковому рахунку клієнта розуміється сторонами в рамках цього договору-анкети як ліміт кредитування, що встановлюється у вигляді відновлювальної кредитної лінії, яка передбачає надання кредитних коштів клієнту в рамках ліміту кредитування одним траншем або декількома траншами. Видача траншів може ініціюватися клієнтом шляхом використання кредитної картки в банкоматах, електронних терміналах або іншими способами, передбаченими договором та правилами, а також шляхом надання доручень банку на списання кредитних коштів з карткового рахунку. Зобов`язання банку по видачі чергового траншу клієнту є відкличним і банк має право відмовитись від видачі чергового траншу без пояснення причин відмови клієнту.
Доказів того, що на відкритий кредитний рахунок відповідача, номер якого зазначений у договорі кредиту були зараховані кредитні кошти в сумі 49500,00 грн та, що відповідач користувався кредитними коштами матеріали справи не містять.
Також, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 26.06.2024 по 30.11.2024 рік, який не містить детальної інформації обліку кредитної заборгованості.
У постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 266/4900/21 Верховний Суд зазначив, що "по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій".
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим позивачем на доведення своїх позовних вимог за кредитним договором № 95200395000 від 01.03.2019 року первинних документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» не надано, не надано суду і розширений розрахунок заборгованості, а також докази надання в розпорядження позичальника кредитних коштів.
Суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення зазначеного не врахував, не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутні докази користування відповідачем кредитними коштами, та як наслідок дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, підстави застосування заявлених відповідачем строків позовної давності не досліджується.
Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладених обставин справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Частиною 13ст.141 ЦПК України встановлено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3633,60 грн за подання апеляційної скарги.
Повний текст судового рішення складено 20.04.2026р.
Керуючись ст.ст.367,368,374,ч. 1 п. 2 ст.376, ст.ст.381,382,383,384 ЦПК України,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником за ордером, адвокатом Сікоза В`ячеславом Олександровичем задовольнити.
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2025 року скасувати.
Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3633,60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча     Л.В. Базіль

Судді     В.О. Бездрабко

С.В. Радченко