Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року 	справа № 580/3011/22 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу “Смілянський технологічний фаховий коледж Національного університету харчових технологій” про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури (далі – прокурор) в інтересах держави в особі управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (далі – позивач) подав позов до Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу “Смілянський технологічний фаховий коледж Національного університету харчових технологій” (далі – відповідач), в якому просить зобов`язати Національний університет харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу “Смілянський технологічний фаховий коледж Національного університету харчових технологій” протягом одного місяця з дати набрання рішенням законної сили укласти з управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини – “Технічні класи (1884р.)” по вул. Артема, 103 у м. Сміла Черкаської області, на умовах і в порядку, визначених постановою КМУ від 28.12.2001 № 1768.
В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що будівля за вищевказаною адресою є пам`яткою архітектури і відповідач, який нею користується, має укласти охоронний договір задля її збереження. Зважаючи, що такий договір не укладений, прокурор звернувся в суд з даним позовом.
Ухвалою від 19 липня 2022 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.
В користуванні Відокремленого структурного підрозділу “Смілянський технологічний фаховий коледж Національного університету харчових технологій” перебуває приміщення технікуму харчових технологій, розташоване за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Артема, 103. Балансоутримувачем вказаного майна є Національний університет харчових технологій.
Згідно Статуту Національного університету харчових технологій, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 11.11.2020 № 1397, університет розпочав своє становлення із Смілянських технічних класів, заснованих у 1884 році за ініціативи Київського відділення Імператорського російського технічного товариства на базі училища графів Бобринських.
Приміщення технікуму харчових технологій за вказаною адресою є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини пам`ятка архітектури – “Технічні класи (1884р.)” взятий на державний облік наказом Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23.11.2010 № 10/03-21 “Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури” під № 66.
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлові будівлі навчального закладу за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Родини Бобринських, 123 належать на праві господарського відання Національному університету харчових технологій.
Відповідно до інформації Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 16.12.2021 № 02/01-03-13/9886/01/01-22-29439 звернення щодо укладення охоронного договору на означену пам`ятку до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації не надходили. Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації надіслало лист до балансоутримувача зазначеної пам`ятки - Відокремленого структурного підрозділу “Смілянський технологічний фаховий коледж Національного університету харчових технологій” щодо необхідності укладення охоронного договору згідно з вимогами статті 23 “Про охорону культурної спадщини”.
Бездіяльність відповідача щодо не укладення охоронного договору прокурор вважає протиправною, а тому звернувся в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 4, 5 статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України “Про охорону культурної спадщини” від 08.06.2000 № 1805-ІІІ (далі – Закон № 1805-ІІІ).
Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1805-ІІІ власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.
Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.
Статтею 23 Закону № 1805-ІІІ передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Основним завданням охоронного договору є встановлення режиму використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована, видів і термінів виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яток охоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Тобто саме такий договір є першочерговим документом, що встановлює гарантії збереження індивідуально визначеної пам`ятки культурної спадщини, що враховує її цінність, особливості та стан.
Важливим елементом охоронного договору, який підтверджує його публічно-правову природу, є предмет – пам`ятка архітектури, правовий режим якої відрізняється від інших матеріальних об`єктів.
Особливий предмет охоронного договору обумовлює спеціальний суб`єктний склад. Так, охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі статті 23 Закону № 1805-ІІІ. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.
Укладання охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яток охоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Законом № 1805-ІІІ передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.
Частиною 3 статті 23 Закону № 1805-ІІІ передбачено, що порядок укладення охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 12 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768 (далі – Порядок), власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме власник повинен бути його ініціатором.
Такий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 826/4605/16, у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 806/1536/18 та у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 826/25854/15.
Пунктом 13 Порядку передбачено, що після внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України або набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власнику (користувачу) цього об`єкта або уповноваженому ним органу (особі). У такому разі власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання такого повідомлення.
Водночас пунктом 14 Порядку передбачено, що охоронний договір укладається власником (користувачем) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноваженим ним органом (особою) з таким органом охорони культурної спадщини відповідної адміністративно-територіальної одиниці:
- з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органом охорони культурної спадщини обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (військової адміністрації);
- з районною держадміністрацією (військовою адміністрацією), виконавчим органом сільської, селищної, міської ради (за наявності повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону).
За пунктом 20 Порядку передбачено, що охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи його частину складається за формою згідно з додатком 2 та повинен містити такі додатки:
1) акт візуального обстеження з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт візуального обстеження поновлюється не рідше ніж раз на три роки. Якщо стан об`єкта культурної спадщини значно змінився після проведення робіт на об`єкті, - протягом п`яти календарних днів після його зміни; 
2) план території об`єкта культурної спадщини; 3) облікова картка (форма якої визначається МКСК).
Таким чином, юридичні або фізичні особи, які є власниками об`єктів культурної спадщини чи їх частин, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.
Наведене вище узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 грудня 2018 року у справі № 826/4605/16, від 19 лютого 2021 року № 826/25854/15 та від 23 травня 2024 року у справі №320/5145/23.
Згідно пункту 17 частини 1 статті 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.
Відповідно до п. 1 Положення про Управління, затвердженого розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 23.10.2021 № 566 (далі – Положення) Управління є структурним підрозділом Черкаської обласної державної адміністрації, що утворюється головою облдержадміністрації і в межах області забезпечує виконання покладених на нього завдань. 
За приписами підпункту 6 пункту 5 Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує в межах своїх повноважень захист об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження, укладання охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини. 
Ураховуючи наведене, Національний університет харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу “Смілянський технологічний фаховий коледж Національного університету харчових технологій”, як балансоутримувач пам`ятки архітектури – “Технічні класи (1884р.)”, що перебуває у нього на праві господарського відання, зобов`язаний укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини, яким є Управління.
Суд врахував, що станом на дату прийняття рішення в цій справі у матеріалах справи відсутні докази укладення між відповідачем та Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації охоронного договору на вищевказану пам`ятку архітектури. В свою чергу відсутність укладення охоронного договору свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що, зважаючи на правовий статус будівлі, як пам`ятки архітектури, порушує встановлений порядок її охорони та використання.
Щодо повноважень прокурора на звернення із цим позовом, суд врахував таке.
Захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави згідно зі ст.1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII “Про прокуратуру” відносяться до мети здійснення функцій прокуратури України.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. (ч. 3 ст. 23 вказаного Закону).
Суд врахував, що у спірних правовідносинах уповноважений орган державної влади не звертався до суду із позовом щодо захисту від порушення інтересів держави що в свою чергу свідчить про бездіяльність з боку вказаного органу державної влади та є встановленою законом підставою для звернення прокурора в суд з цим позовом.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 2 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Зважаючи на вказане, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Зобов`язати Національний університет харчових технологій протягом одного місяця з дати набрання рішенням законної сили укласти з Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини – “Технічні класи (1884р.)” по вул. Родини Бобринських, 103 у м. Сміла Черкаської області, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) прокурор – Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури (20701, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Сміла, вул. Ю. Кондратюка, 25);
2) позивач – Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18001, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 185, код ЄДРПОУ 40270297);
3) відповідач – Національний університет харчових технологій (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 68, код ЄДРПОУ 02070938).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 24.02.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК