Справа № 463/1200/26
Провадження № 2/463/1106/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В. 
при секретарі – Заверуха О.Б. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Львова справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення забогованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання гарячої води за період з 01.03.2022 р. по 30.11.2025 р. в 102 409,93 грн., пеня - 1390,12 грн., 3% річних - 206,55 грн., інфляційні втрати - 706,70 грн. та судовий збір 3 028,00 грн.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім?ї і реєстрації N?l від 29.12.2025 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 3 1 грудня 2021 року з відповідачем є укладені: індивідуальний договір про надання послуги з централізованого опалення та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України N?1022, N?1023 від 08.09.2021. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов?язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами. Зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.lte.lviv.ua. Пунктом 9 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води також передбачено, що виконавець забезпечує постачання гарячої води у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку). Житловий будинок по АДРЕСА_2 обладнано комерційним приладом обліку гарячої води N?0812 від 17.03.2022 р. тип 1 IPERL зав. N?0121792711 Ду1 40, тип 2 IPERL зав. N?0121792916 Ду2 25. Згідно обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго», квартира АДРЕСА_3 не була обладнана розподільним (квартирним) приладом обліку гарячої води до квітня 2024 року. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з постачання теплової енергії та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 року судовий наказ, виданий Личаківським районним судом м. Львова 17 березня 2025 року у справі N?463/2289/25, провадження N?2-н/463/745/25, про стягнення з божника ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 1 лютого 2023 року по 31 січня 2025 року в розмірі 17590,51 грн., інфляційні втрати - 380,88 грн., 3% річних - 78,16 грн., пеню в розмірі 263,53 грн., а всього 18049,55 грн., а також стягнення з боржника на користь стягувача 302,80 гривень судового збору, що були останнім сплачені при подачі заяви - скасовано. Роз?яснено стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку прощеного позовного провадження. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 січня 2024 року у справі N?463/2321/23 судовий наказ від 27.11.2023 року, виданий Личаківським районним судом м. Львова за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, в загальному розмірі 93208,63 грн., яка складається з: 1584,05 грн. послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2022 року по 31.01.2023 року; 91624,58 грн, послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.03.2022 року по 31.01.2023 року, а також судових витрат в розмірі 268,40 грн. - скасовано. Роз?яснено стягувачу ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку прощеного позовного провадження.
Відповідачем було подано відзив на позов, який мотивує наступним. Зазначає, що 17.03.2022 року у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 було змонтовано вузол обліку гарячого водопостачання фірми Powogaz тип 1 JS зав. N?40092657 Ду1 40, тип 2 JS зав. N?40097285 Ду2 25. (копію акта N? 812 від 17.03.2022р. отримано від ЛМКП «Львівтеплоенерго» з супровідним листом N? 08-784 від 09.09.2022 р. як відповідь на запит від 18.08.2022р. вх N? 139). Зазначений акт від 17.03.2022р. складено з порушеннями, а сам акт має ознаки юридичної дефектності, а саме: у тексту акту в складі комісії записано лише одне прізвище « ОСОБА_2 » - інспектор Войтків 3.О., але не зазначено прізвищ інших членів комісії, які були присутні при монтажі, від Споживача та від монтажної організації. В кінці акт підписали від Споживача ОСОБА_3 ; від ЛМКП «Львівтеплоенерго» інспектор Войтків 3.0. та майстер РТМ ОСОБА_4 . Відповідно до ДСТУ 4163:2020 «Вимоги до оформлення документів», склад комісії у тексті має відповідати фактичним підписам. Що суперечить вимогам Наказу Мінрегіону N?270 від 12.10.2018, в тексті акту, як додаткове зауваження, дописано від руки, що «Обладнання приймається на комерційний облік, але не зазначено з якої дати», акт погодив Директор ЛКП «Господар» Таракулов В.Е. і затвердив Головний інженер ЛМКП «Львівтеплоенерго» Штейбарт В.В. не вказавши дати, лише рік – 2022, Акту прийняття вузла комерційного обліку гарячої води на абонентський облік у 2022р немає. Про встановлення вузла обліку гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 повідомлення на офіційному сайті Позивача не було. Натомість на офіційному веб-сайті Позивача розміщено Повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку на гаряче водопостачання з переліком адрес будинків у м.Львів. Номери будинків, які розміщені на вулицях, назви яких починаються на літеру «К» розміщено з порядкового N? 61 до N? 73 включно. Адреси АДРЕСА_2 у повідомленні немає. Не було у 2022 р., немає і у 2026 р. Скріншоти повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку на гаряче водопостачання з веб-сторінок Позивача, які зроблено 17.09.2022р. та 01.03.2026р. Відсутність індивідуального лічильника у Відповідача в 2022, 2023рр. була зумовлена об?єктивними надзвичайними обставинами воєнного стану, які не залежали від її волі, а тому покладення на Відповідача негативних правових наслідків суперечило б усталеній судовій практиці та принципам цивільного законодавства. За даними відомості про нарахування та оплату послуги постачання гарячої води, яку Позивач додав до позовної заяви, Відповідачу з 01.03.2022р. до 31.12.2022 р. було нараховано з порушенням чинного законодавства 405,95 м на суму 38670 грн 78 коп. за постачання гарячої води. Додатково повідомляю, що відповідно до Інформації про вузол обліку ГВП N? 0812, яку Позивач також додав до позовної заяви, загальний обсяг споживання у будинку за адресою АДРЕСА_2 за вищезгаданий період становив 1658 м. Отже, Відповідачу нараховано плату за 24% загалом спожитої в будинку гарячої води. При тому, що Відповідач проживає у квартирі одна. Окрім цих нарахувань Відповідачу у липні 2022р. було додатково нараховано ще корекцію плюс 54254грн.64коп, а це, за розрахунками при тарифі 95грн26коп за м, ще додатково 569,54м гарячої води. За розрахунком Позивача Відповідачу з 01.03.2022 р. до 31.12.2022р. загалом нараховано 975,49м. В той час як загальнобудинковий обсяг постачання гарячої води за вищевказаний період становив 1658м3. Загалом Відповідачу нараховано за більше ніж 58 % загалом спожитої в 40 квартирному житловому будинку гарячої води, що є непропорційним. Така велика кількість (975,49м) може свідчити про несправність вузла обліку ГВП, аварію або витік, за які споживач не повинен нести відповідальність.
Представником позивача було подано відповідь на відзив, який мотивує наступним. На офіційному сайті ЛМКП Львівтеплоенерго https://lmkp.lte.lviv.ua (за посиланням https://lmkp.lte.lviv.ua/index.php/meshkantsiam/povidomlennya-pro-namir-vstanovlennia vuzla-komertsiinoho-obliku-na-hariache-vodopostachannia) 12.04.2021 було розміщено інформацію щодо наміру здійснити обладнання вузлами комерційного обліку житловим будинкам міста, в тому числі будинку АДРЕСА_2 . 22.12.2021 року стаття сайту (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про намір встановлення вузлів комерційного обліку була оновлена. Для споживачів, будинки яких станом на вказану дату ще не було обладнано вузлами комерційного обліку в тому числі й за адресою: АДРЕСА_2 п овторно було розміщено повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку на гаряче водопостачання, в тому числі й за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки співвласники будинку АДРЕСА_2 не прийняли заходів з оснащення будинку вузлом комерційного обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго» в установленому порядку здійснило оснащення будинку вузлом комерційного обліку на запропонованих раніше умовах. Відповідач надає до матеріалів справи акт від 17.03.2022 з якого вбачається, що працівники відповідача, в присутності директора ЛКП «Господар», за адресою: АДРЕСА_2 були проведені роботи по встановленню вузла комерційного обліку гарячої води житлового будинку. Вказаний акт підписаний представниками відповідача, та директором ЛКП «Господар» який є управителем багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 . Отже відповідно до вищенаведеного ЛМКП «Львівтеплоенеро» було здійснено встановлення комерційного приладу обліку у будинку АДРЕСА_2 відповідно до встановленого порядку та з дотриманням вищенаведених положень закону, а відтак доводи Відповідача є безпідставними та такими, що не заслуговують уваги. Зазначає, що різниця між обсягом гарячої води, спожитим за показами загальнобудинкового приладу обліку і обсягом води, спожитим згідно показів квартирних приладів обліку гарячої води розподіляється на мешканців квартир, в яких відсутні квартирні прилади обліку гарячого водопостачання. Вказаний принцип розподілу з грудня 2021р. поширювався і на квартиру АДРЕСА_3 , яка згідно обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго», станом на вересень 2022р., залишилась єдиною квартирою у будинку без розподільчого приладу обліку гарячої води. Вказаний принцип розподілу спожитих обсягів гарячої води поширювався на кв. АДРЕСА_3 , яка була безобліковою. 
Відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, які мотивує наступним. Монтаж вузла комерційного обліку на гаряче водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 було здійснено у березні 2022 року, тобто у перші місяці повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. З 24 лютого 2022 р. на всій території України введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України. У зазначений період в державі існували надзвичайні та об?єктивні обставини, пов?язані з активними бойовими діями, обмеженням пересування, частими повітряними тривогами і бомбардуваннями, масовим виїздом жінок і дітей за межі території України, перебоями в роботі підприємств, відсутністю доступу до послуг та спеціалістів, що унеможливлювало належну організацію встановлення індивідуального приладу обліку гарячої води. Таким чином, свідоцтво про повірку засвідчує лише факт відповідності приладу встановленим характеристикам станом на 6.12.2021 року, однак не підтверджує його справність станом на 17.03. 2022 року - момент фактичного монтажу. Крім того, період між проведенням повірки та встановленням лічильника об?єктивно допускає можливість впливу зовнішніх факторів, зокрема транспортування, зберігання, механічного впливу або порушення умов експлуатації, що могли призвести до втрати або погіршення метрологічних характеристик приладу обліку. Отже, саме по собі свідоцтво про повірку лічильника, видане 6.12 2021 року, не є достатнім та беззаперечним доказом його справності станом на 17.03. 2022 року, а відтак не спростовує доводів Відповідача щодо недоліків у роботі засобів обліку гарячої води Powogaz тип 1 JS зав. N?40092657 Ду1 40 та Powogaz тип 2 JS зав. N?40097285 Ду2 25 протягом 2022 і 2023 років. А саме нарахування за ці роки і є предметом спору. Зазначає, що відповідачу, яка проживає у квартирі одна, у 2022 році нараховано за більше ніж 58 % загалом спожитої в 40 квартирному житловому будинку гарячої води, що є непропорційним. Така кількість (975,49м) свідчить про несправність вузла обліку ГВІ, аварію , витік, або гідравлічні випробування за які споживач не повинен нести відповідальність і оплачувати. 3 01.01.2023р. до 31.12.2023р. Позивач нарахував з порушенням чинного законодавства 199,7 м' на суму 19023грн 42 коп. за постачання гарячої води. Додатково повідомляю, що відповідно до Інформації про вузол обліку ГВП N? 0812, яку Позивач додав до позовної заяви, загальний обсяг споживання у будинку за адресою АДРЕСА_2 за вищезгаданий період становив 1212 м3. Отже, Відповідачу, яка проживає у квартирі одна, у 2023 році нараховано плату за 16,47% загалом спожитої в 40 квартирному будинку гарячої води, що є непропорційним.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.02.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів
Судом встановлено, що відповідно до Довідки з місця проживання про склад сім?ї і реєстрації N?l від 29.12.2025 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 
3 1 грудня 2021 року з відповідачем є укладені: індивідуальний договір про надання послуги з централізованого опалення та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України N?1022, N?1023 від 08.09.2021. 
За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов?язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами. 
Зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.lte.lviv.ua. 
Пунктом 9 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води також передбачено, що виконавець забезпечує постачання гарячої води у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку). 
Житловий будинок по АДРЕСА_2 обладнано комерційним приладом обліку гарячої води N?0812 від 17.03.2022 р. тип 1 IPERL зав. N?0121792711 Ду1 40, тип 2 IPERL зав. N?0121792916 Ду2 25.
З метою обліку теплової енергії встановлено лічильник ВОТЕ 17.03.2022 року, фірми Powogaz Водолічильник js №40092657 Ду 40, Водолічильник js №40097285 Ду 25, відповідно до Акту №812 від 17.03.2022 року, ВОТЕ опломбовано і поставлено на комерційний облік. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/135120, яке чинне до 06.12.2025 (для Водолічильника js №40092657 Ду 40). 
Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/13521, яке чинне до 06.12.2025 (для Водолічильника js №40097285 Ду 25). 
Відповідно до Акту №0812 від 03.04.2024 р. вузол обліку ГВП знімаєтьсяз обліку з 01.03.2024 р. 
Відповідно до Акту №0812 від 06.03.2025 проведено огляд і опломбування вузла комерційного обліку гарячої води Sensus №8SENO121792711, Sensus Iperl Ду 25 №8SENO121792916. Iperl Гарантійне свідотво для Sensus Iperl Ду 25 №8SENO121792916. 
Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/01724, яке чинне до 24.02.2029 (для Sensus Iperl Ду 25 №8SENO121792916). Гарантійне свідотво для Sensus Iperl Ду 40 №8SENO121792711. 
Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/01723, яке чинне до 24.02.2029 (для Sensus Iperl Ду 40 №8SENO121792711).
Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з постачання теплової енергії та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 року судовий наказ, виданий Личаківським районним судом м. Львова 17 березня 2025 року у справі N?463/2289/25, провадження N?2-н/463/745/25, про стягнення з божника ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 1 лютого 2023 року по 31 січня 2025 року в розмірі 17590,51 грн., інфляційні втрати - 380,88 грн., 3% річних - 78,16 грн., пеню в розмірі 263,53 грн., а всього 18049,55 грн., а також стягнення з боржника на користь стягувача 302,80 гривень судового збору, що були останнім сплачені при подачі заяви - скасовано. Роз?яснено стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку прощеного позовного провадження. 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 січня 2024 року у справі N?463/2321/23 судовий наказ від 27.11.2023 року, виданий Личаківським районним судом м. Львова за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, в загальному розмірі 93208,63 грн., яка складається з: 1584,05 грн. послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2022 року по 31.01.2023 року; 91624,58 грн, послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.03.2022 року по 31.01.2023 року, а також судових витрат в розмірі 268,40 грн. - скасовано. Роз?яснено стягувачу ЛМКП «Львівтеплоенерго» його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку прощеного позовного провадження.
Так відповідно до визначень, викладених в пунктах 2 та 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;
Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зокрема згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 даної статті Кодексу). Також відповідно до ч. 3 такої цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з положеннями дев`ятого абзацу ч. 2 ст. 25 даного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву споживача прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 даної статті Закону обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
При цьому згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Аналогічний обов`язок споживача закріплено в ст.ст. 68, 162 ЖК України, згідно з якими наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. При цьому згідно з ст. 156 Кодексу члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Також відповідно до ст. 160 такого повнолітні члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Слід зауважити, що згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.
А ч. 6 даної статті Закону визначено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Водночас відповідно до ч. 1 та 4 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Так згідно представлених позивачем розрахунків заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води за період з 01.03.2022 р. по 30.11.2025 року на загальну суму 102 409,93 грн. за особовим рахунком № НОМЕР_2 , за адресою АДРЕСА_2 , відповідачами не здійснювалася оплата наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованость на загальну суму 102 409,93 грн.
В статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що вузлом комерційного обліку визнається вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом. 
Згідно частин першої, третьої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»- у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначається за допомогою вузла комерційного (будинкового) обліку урахуванням показань вузлів розподільного (квартирного) обліку. 
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією – суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. 
Пунктом 3 ч. 2 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (зі змінами від 10.04.2014р. №1198-18) встановлено - виконавцем послуг з постачання теплової енергії та оператором зовнішніх мереж теплопостачання визначено теплопостачальну організацію, якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» та надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до актів включення системи теплопостачання будинок АДРЕСА_2 станом на день набрання чинності Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» приєднаний до зовнішніх інженерних мереж теплопостачання і не оснащений вузлом комерційного обліку комунальної послуги з постачання гарячої води. 
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку , встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. 
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону. Такими вузлами обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у будівлі, крім випадків, передбачених цим Законом. Місце встановлення вузла комерційного обліку визначається відповідно до будівельних норм і правил. Для споживача комунальних послуг, якому комунальна послуга постачається для групи нежитлових будівель та/або споруд, що є єдиним майновим комплексом, зовнішніми інженерними мережами, що належать споживачу, вузол комерційного обліку встановлюється на межі майнової належності в кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж.
Відповідно до п. 4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444 , повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі. 
Відповідно до абз.1 ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. 
На виконання вищезазначеного Порядку, на офіційному сайті ЛМКП Львівтеплоенерго https://lmkp.lte.lviv.ua (за посиланням https://lmkp.lte.lviv.ua/index.php/meshkantsiam/povidomlennya-pro-namir-vstanovlennia vuzla-komertsiinoho-obliku-na-hariache-vodopostachannia) 
12.04.2021 було розміщено інформацію щодо наміру здійснити обладнання вузлами комерційного обліку житловим будинкам міста, в тому числі будинку АДРЕСА_2 . 22.12.2021 року стаття сайту (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про намір встановлення вузлів комерційного обліку була оновлена. Для споживачів, будинки яких станом на вказану дату ще не було обладнано вузлами комерційного обліку в тому числі й за адресою: АДРЕСА_2 п овторно було розміщено повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку на гаряче водопостачання, в тому числі й за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення власник (співвласники) не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дати повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж, яким є ЛМКП «Львівтеплоенерго». 
Процедуру оснащення будівель вузлами комерційного обліку затверджено Наказом Мінрегіону від 09.08.2018 № 206 «Про затвердження Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнаннями інженерних систем для забезпечення такого обліку». 
Відповідно до пункту 13 цього Порядку, вузлами комерційного обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у житлових та нежитлових будівлях. Вузол комерційного обліку встановлюється на стороні споживача на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж відповідних внутрішньобудинкових інженерних систем будівлі, а в разі неможливості встановлення - в іншому місці якомога ближче до точки приєднання. 
Для споживача комунальних послуг, якому послуга з постачання теплової енергії та/або гарячої води постачається зовнішніми інженерними мережами для групи нежитлових будівель та/або споруд, що є єдиним майновим комплексом, зовнішніми інженерними мережами, що належать споживачу, вузол комерційного обліку встановлюється на межі майнової належності на стороні споживача в кожній точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж. У разі неможливості встановлення вузла комерційного обліку на межі майнової належності вузол комерційного обліку встановлюється за домовленістю сторін в іншому місці якомога ближче до межі майнової належності. 
Вузол комерційного обліку встановлюється в окремому приміщенні, що відповідає вимогам, установленим пунктом 15 цього Порядку, державним будівельним нормам і правилам, вимогам експлуатації засобу вимірювальної техніки, визначеним у супровідній документації до нього (за наявності). 
Оскільки співвласники будинку АДРЕСА_2 не прийняли заходів з оснащення будинку вузлом комерційного обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго» в установленому порядку здійснило оснащення будинку вузлом комерційного обліку на запропонованих раніше умовах.
Щодо справності комерційного вузла обліку.
Житловий будинок по АДРЕСА_2 обладнано комерційним приладом обліку гарячої води N?0812 від 17.03.2022 р. тип 1 IPERL зав. N?0121792711 Ду1 40, тип 2 IPERL зав. N?0121792916 Ду2 25.
З метою обліку теплової енергії встановлено лічильник ВОТЕ 17.03.2022 року, фірми Powogaz Водолічильник js №40092657 Ду 40, Водолічильник js №40097285 Ду 25, відповідно до Акту №812 від 17.03.2022 року, ВОТЕ опломбовано і поставлено на комерційний облік. Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/135120, яке чинне до 06.12.2025 (для Водолічильника js №40092657 Ду 40). 
Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/13521, яке чинне до 06.12.2025 (для Водолічильника js №40097285 Ду 25). 
Відповідно до Акту №0812 від 03.04.2024 р. вузол обліку ГВП знімаєтьсяз обліку з 01.03.2024 р. 
Відповідно до Акту №0812 від 06.03.2025 проведено огляд і опломбування вузла комерційного обліку гарячої води Sensus №8SENO121792711, Sensus Iperl Ду 25 №8SENO121792916. Iperl Гарантійне свідотво для Sensus Iperl Ду 25 №8SENO121792916. 
Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/01724, яке чинне до 24.02.2029 (для Sensus Iperl Ду 25 №8SENO121792916). Гарантійне свідотво для Sensus Iperl Ду 40 №8SENO121792711. 
Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/01723, яке чинне до 24.02.2029 (для Sensus Iperl Ду 40 №8SENO121792711).
Щодо Розділу ХIII. Особливості розподілу комунальних послуг під час дії воєнного стану в Україні 
Відповідно до п.6 Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26.03.2022р. №61 «Про внесення зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг під час дії воєнного стану в Україні» застосовується лише до споживачів щодо яких, внаслідок ведення воєнних (бойових) дій, у виконавця комунальної послуги , що здійснює розподіл обсягів послуги, відсутні дані щодо показань вузлів комерційного або розподільчого обліку . 
Частиною 2 ст. 3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону. 
У будинку по АДРЕСА_2 , встановлено комерційний вузол обліку (будинковий лічильник). Ст. 9 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. 
Підпунктом 4 пункту 3 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено таке: «У разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Аналогічний спосіб визначення обсягу спожитої послуги гарячого водопостачання споживачам, чиї квартири не обладнані вузлами обліку, передбачений також і пунктом 2 розділу ІХ Методики 315.
Так, пунктами 3, 5, 6, 7 розділу XIII Методики зазначено, що обсяг нарахувань за послуги з постачання гарячої води у період воєнного стану, для споживачів, щодо яких у виконавця комунальних послуг або іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів послуг відсутні дані щодо показань вузлів комерційного або розподільного обліку визначається з урахуванням коригуючого коефіцієнту. 
З огляду на ці обставини норми розділу XIII Методики при визначенні обсягу нарахувань за послуги з постачання гарячої води у період воєнного стану застосовуються із урахуванням коригуючого коефіцієнту у разі, якщо у виконавця розподілу комунальних послуг відсутні дані щодо показань вузлів обліку й відповідно обсягу їх споживання.
29 грудня 2023 року постановою № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплати житлово - комунальних послуг» Кабінет Міністрів України скасував заборону на припинення надання житлово - комунальних послуг та нарахування штрафів та пені.
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 26 ЗУ « Про житлово - комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово - комунальні послуги споживач зобов?язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому у договорі але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку плати за житлово - комунальні послуги.
Відтак, оскільки у справі яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведені позивачем розрахунки заборгованості є невірними, а також ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, оскільки доказів протилежного відповідачами не представлено, суд приймає вказані вище розрахунки заборгованості відповідача як належний та допустимий доказ позовної вимоги.
З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору в розмірі 3028 грн., оплата якого підтверджується наданою позивачем квитанцією.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 332, 509, 526 ЦК України, ст.ст. 68, 160, 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

УХВАЛИВ:
Позов – зоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання гарячої води за період з 01.03.2022 р. по 30.11.2025 р. в 102 409,93 грн., пеня - 1390,12 грн., 3% річних - 206,55 грн., інфляційні втрати - 706,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судові витрати в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д.Апостола,1, ЄДРПОУ 05506460).
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя      Нор Н.В.