Справа №463/2103/26
Провадження №3/463/646/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року     м. Львів
Суддя Личаківського районного суду м. Львова – Стрепко Н.Л., з участю потерпілого ОСОБА_1 , захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення Тарасенка Л.І., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №134665 від 27 лютого 2026 року ОСОБА_2 27 лютого 2026 року о 00:20 год. за адресою: АДРЕСА_2 , вчиняла стосовно свого чоловіка ОСОБА_1 психологічне насильство, а саме ображала, погрожувала, чим спричинила душевних страждань, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні 12 березня 2026 року захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказав, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбулась побутова сварка, яка не мала ознак домашнього насильства.
Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення заперечила та пояснили, що того дня між ними відбулась побутова сварка, насилля щодо чоловіка не вчиняла, йому не погрожувала, навмисно не ображала. Клопотання свого захисника підтримала.
Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні також вказав, що того дня в них відбулась побутова сварка, на даний час вже помирились. Пояснив, що був ображений на дружину, а тому зі злості викликав поліцію, психологічної шкоди ОСОБА_2 йому не завдавала. Також просив закрити провадження у справі.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази, приходжу до наступного.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. 
З огляду на ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Так пунктом 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Так відповідно до п. 14 такої психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.
Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.
Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Суб`єктами адміністративних правопорушень можуть бути зокрема деліктоздатні фізичні особи, які вчинили певні правопорушення.
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Конфлікт і сварка не завжди є проявом домашнього насильства.
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Сварка це гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами.
Конфлікт - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Побутова сварка — це конфлікт між членами родини або людьми, які проживають разом, що виникає на основі спільних побутових проблем.
Відтак побутова сварка та домашнє насильство — не одне й те саме. Конфлікт — це спосіб розв`язати спірне питання. Він виникає випадково та нерегулярно, сторони діють без злого умислу, однаково впливають на процес, є спільне прагнення вирішити спірне питання. Під час домашнього насильства порушуються права постраждалого, а кривдника все влаштовує. Воно відбувається періодично, регулярно. Дії кривдника умисні — для контролю, завдання болю тощо
Про психологічне насильство можуть свідчити постійні крики, образи, погрози, ігнорування, знецінення, надмірний контроль чи маніпуляції. Воно часто призводить до тривожності, страху, безсоння або депресії.
Так протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №134665 від 27 лютого 2026 року ОСОБА_2 вміняється вчинення 27 лютого 2026 року домашнього психологічного насильства відносно чоловіка ОСОБА_1 , що виражалось в образах та погрозах, які спричинила душевних страждань потерпілому. Водночас, в проколі не зазначено, що внаслідок таких дій ОСОБА_2 була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого та останній в судовому засіданні вказав, що психологічної шкоди ОСОБА_2 йому не завдавала.
При цьому з пояснень  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що 27 лютого 2026 року між ними відбулась побутова сварка, яка не мала ознак насильства.
Також з долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 висловлювали взаємні докори, встановити події, які відбувались до прибуття патрульної поліції з даних відеозаписів неможливо та факт заподіяння домашнього насильства такими не підтверджується.
Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Разом з тим, суперечка в ході побутової сварки, під час якої відбулись описані в протоколі про адміністративне правопорушення події, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.
Саме по собі вживання образ та погроз на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону України №2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
З зазначеної в протоколі фабули не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у потерпілого побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілого, тощо.
Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.
Суд звертає увагу на те, що висловлювання образ та погроз в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення.
З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Враховуючи наведене вище та оскільки будь-яких доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення адміністративні матеріали не містять та такі не здобуто в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 слід закрити у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 180, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

клопотання про закриття провадження у справі – задовольнити.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя:          Стрепко Н.Л.