Справа № 991/1755/26
Провадження 1-кп/991/25/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі: 
головуючого судді         ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання      ОСОБА_2 ,
прокурора          ОСОБА_3 ,
обвинуваченого         ОСОБА_4 ,
його захисників         ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52024000000000479 від 17.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,
В С Т А Н О В И В:
І. Історія провадження
25.02.2026 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52024000000000479 від 17.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 27.02.2026 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 16.03.2026.
Ухвалою суду від 16.03.2026 у задоволенні клопотань захисників обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору відмовлено.
Цього ж дня до суду від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання з додатками про продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , стосовно якого обрано запобіжний захід у вигляді застави, та від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення на клопотання прокурора.

ІІ. Щодо заходів забезпечення кримінального провадження
2.1. Обґрунтування заявленого прокурором клопотання
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що за обвинуваченого ОСОБА_4 внесено заставу, визначену ухвалою Вищого антикорупційного суду від 30.04.2025, у розмірі 242 240 грн, у зв`язку із чим почався відлік строку виконання обов`язків, який неодноразово продовжувався, та закінчується 12.04.2026. Відтак на теперішній час існує необхідність продовження строку дії покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків з урахуванням продовження існування ризиків, які дають підстави вважати можливим переховування обвинуваченого від суду та здійснення ним незаконного впливу на свідків.
На переконання сторони обвинувачення, з огляду на тяжкість та невідворотність покарання за вчинення корупційних правопорушень, існує ймовірність переховування від суду та виїзду ОСОБА_4 за кордон з метою уникнення кримінальної відповідальності. Суддя у відставці ОСОБА_4 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тривалий час працював на керівних посадах у судових органах, а тому має широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб різних правоохоронних та державних органів, а тому має реальні можливості покинути територію України в спосіб, який унеможливить його ідентифікацію. Прокурор зазначає, що протягом 2018-2025 років ОСОБА_4 неодноразово здійснював виїзди за межі України в різних напрямках різними видами транспорту. Не зважаючи на військовий стан в Україні та суворі обмеження для виїзду чоловіків за кордон, встановлено, що ОСОБА_4 здійснив виїзд за кордон на територію Польщі з 01.01.2024 по 04.01.2024. ОСОБА_4 має повнолітню доньку, яка тривалий час проживає за кордоном, а саме в м. Лондон, Велика Британія, та відповідно має там стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, джерела доходу. З 2021 року за кордон весь час їздять дружина та молодші доньки ОСОБА_4 й на тривалий час лишаються там. Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_4 за кордоном стійких соціальних зв`язків та місць, де він може проживати, переховуючись від правоохоронних органів. Фінансові доходи ОСОБА_4 та його дружини дозволяють їм без жодних проблем залишити межі України, обрати будь яку країну світу для проживання та залишитись там протягом тривалого часу.
У своєму клопотанні прокурор також вказує, що ОСОБА_4 , з високим ступенем ймовірності, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з огляду на наявність великого кола знайомих в сфері державного управління, правоохоронних органів, судовій гілці влади, ЗСУ, де в силу займаної посади та напрямку діяльності мав достатній авторитет та вплив на службових осіб. 
Метою продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , є забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також запобігання спробам переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. 
2.2. Позиції учасників щодо клопотання прокурора про продовження дії процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_4 .
У судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання з мотивів, викладених у ньому. Послалася на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а також на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування ОСОБА_4 від суду та здійснення з його боку незаконного впливу на свідків.
Зазначила, що на теперішній час існує необхідність у продовженні обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 . Вказані в клопотанні ризики не перестали існувати. Уточнила в судовому засіданні, що місцем зберігання паспорта ОСОБА_4 для виїзду за кордон має бути Державна міграційна служба. На думку прокурора, продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та запобігання вказаним ризикам. 
Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , з мотивів його необґрунтованості, невмотивованості. Посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначив, що прокурором у клопотанні не доведено, що заявлені ризики досі актуальні, що вони не зменшились. Подане прокурором клопотання про продовження обов`язків дублює подане на досудовому розслідуванні таке ж саме клопотання. Разом з цим додав, що ОСОБА_4 виокремлюється бездоганною процесуальною поведінкою та відповідальним ставленням до розгляду кримінального провадження щодо нього.
Захисник ОСОБА_6 також просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора з наведених у поданому стороною захисту письмовому запереченні підстав. Додатково пояснив про можливість досягнення завдань кримінального провадження шляхом виконання обвинуваченим обов`язків за ч. 7 ст. 42 КПК України, а також про відсутність достатніх підстав вважати, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу. Внесена застава у визначеному розмірі є достатнім запобіжним заходом для утримання обвинуваченого від неналежної процесуальної поведінки. 
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію своїх захисників. Додатково вказав, що ризики, про які зазначає прокурор, перестали існувати, наміру переховуватись від суду та впливати на свідків він не має, а тому підстави для задоволення клопотання прокурора відсутні.
2.3. Обставини, встановлені судом
З реєстру матеріалів досудового розслідування та наданих прокурором додатків до клопотання встановлено, що 30.04.2025 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі № 991/3607/25 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень та покладено на нього на строк два місяці, тобто до 30.06.2025, такі обов`язки: прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із м. Київ та м. Івано-Франківськ з можливістю проїзду через Київську, Житомирську, Тернопільську, Івано-Франківську області, без дозволу детектива, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у провадженні  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; повідомляти детектива, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання детективу у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України.
21.05.2025 ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справі № 991/3607/25 залишено без задоволення апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 та задоволено частково апеляційну скаргу прокурора. Ухвалу слідчого судді змінено в частині покладення на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, а саме: «не відлучатися із м. Київ та м. Івано-Франківськ з можливістю проїзду через Київську, Житомирську, Тернопільську, Івано-Франківську області, без дозволу детектива, прокурора або суду» на «не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає (місто Київ) без дозволу детектива, прокурора або суду»; а також «утримуватися від спілкування зі свідками у провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення» на «утримуватися від спілкування зі свідками у провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення».
27.06.2025 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на два місяці, тобто до 27.08.2025.
27.08.2025 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 27.10.2025 включно, але не довше строку досудового розслідування. 
22.10.2025 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 22.12.2025 включно, але не довше строку досудового розслідування.
17.12.2025 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 17.02.2026 включно.
12.02.2026 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі №991/1174/26 клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 (в частині покладеного обов`язку) задоволено. Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків задоволено частково.
Продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 12.04.2026 включно, а саме: прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі території України без дозволу детектива, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); утримуватися від спілкування зі свідками у провадженні  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; повідомляти детектива, прокурора або суд про зміну свого місця проживання (залежно від стадії кримінального провадження); здати на зберігання детективу у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України (якщо такі не здано).
2.4. Оцінка судом доводів прокурора
Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п.9 ч.2 ст.131 КПК України).
Зі змісту ч.6 ст. 182 КПК України слідує, що підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч.7 ст.194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Враховуючи положення ч.3, 4, 5 ст.199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.
Водночас, в силу положень ч.2 ст.42 КПК України, ОСОБА_4 наразі перебуває у статусі обвинуваченого, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі визначені у ч.1 ст.177 КПК України ризики: ризик переховування від суду; ризик впливу на свідків.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
2.4.1. Ризик переховування обвинуваченого від суду
В обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого від суду прокурор послалася на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання. Також зазначила, що у обвинуваченого ОСОБА_4 наявні сталі зв`язки серед службових осіб різних правоохоронних та державних органів, які також можуть бути використані ним з метою переховування від суду. Наявність паспорту для виїзду за кордон, яким ОСОБА_4 може скористатися в будь-який момент та залишити територію України з огляду на військову агресію зі сторони рф. Розмір наявних у ОСОБА_4 та його дружини доходів дозволяють йому залишити територію України та проживати за кордоном протягом тривалого часу. Крім цього, ОСОБА_4 неодноразово виїздив за кордон України. Наявність сталих соціальних зв`язків за кордоном прокурор обґрунтовує тим, що донька ОСОБА_4 тривалий час проживає в м. Лондон Велика Британія куди неодноразово виїздить вся його родина.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, який відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленого у ст. 12 КК України, належить до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. 
Також суд враховує, що з огляду на положення ст. 45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України.
Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинуваченого бути засудженим на тривалий строк з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (п. 33 рішення у справі «W v.Switzerland», заява № 14379/88, 26.01.1993).
З цього слідує, що саме по собі обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.
Такими факторами у цьому кримінальному провадженні є, зокрема, сталі зв`язки обвинуваченого ОСОБА_4 , набуті за весь час його професійної діяльності, використовуючи які він може реалізувати ризик втечі та ухилення від суду, можливість накопичення фінансових ресурсів за попередній час. 
Про перетин державного кордону України ОСОБА_4 після введення воєнного стану свідчать дані ДПС України. У ОСОБА_4 є повнолітня донька ОСОБА_16 , яка протягом тривалого часу проживає за кордоном. З 2021 року за кордон часто їздять дружина та молодша донька ОСОБА_4 - ОСОБА_17 та неповнолітня ОСОБА_16 . Зазначене вище підтверджує можливість сприяння родиною ОСОБА_4 у переховуванні його за межами України.
Також варто враховувати, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.
Водночас у ОСОБА_4 відсутні обмеження щодо перетину державного кордону, оскільки він не є особою призовного віку.
Суд також при встановленні цього ризику враховує існування можливості переховування обвинуваченого ОСОБА_4 в межах України. 
Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинуваченого, співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі, робить цей ризик достатньо високим.
Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, є вагомим доводом, що підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду.
2.4.2. Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні 
Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.
Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений ОСОБА_4 знає як їх персональні дані, так і зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.
Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони ОСОБА_4 на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
2.5. Оцінка доводів сторони захисту
Не є обґрунтованими доводи, зазначені захисниками щодо недоведеності прокурором, що заявлені ризики досі актуальні, вони не зменшились або виникли нові. 
Окрім того, згідно з системним аналізом положень ст. 199 КПК України, при розгляді клопотань про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених, суд зобов`язаний встановити виключно наявність обставин, які свідчать про те, що (1) заявлений ризик не зменшився або (2) з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків. 
Відтак, КПК України не встановлюють обов`язку сторони обвинувачення кожного разу доводити виникнення нових ризиків при розгляді клопотання прокурора про продовження строку дії процесуальних обов`язків. 
При цьому актуальність раніше встановлених ризиків обґрунтовується незмінністю на даному етапі кримінального провадження та сталістю обставин, які слугували підставою для їх першочергового визначення судом.
Будь-який менш обтяжливий захід у даному випадку є непропорційним, оскільки він не створює фізичних чи юридичних перешкод для реалізації встановлених ризиків, а покладається виключно на доброчесність обвинуваченого, що в умовах загрози суворого покарання є невиправданим процесуальним ризиком.
При цьому суд зазначає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого навпаки вказує на те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави у визначеному розмірі разом із покладеними на обвинуваченого додатковими процесуальними обов`язками є таким, що достатньою мірою гарантує його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні з урахуванням продовження існування встановлених судом ризиків. 
IІІ. Висновки суду
Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких прокурор заявив клопотання, з встановленими судом ризиками переховування обвинуваченого від суду та впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов таких висновків.
З огляду на закінчення досудового розслідування та перебування цього кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання, суд не вбачає необхідності у покладенні на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків в частині отримання у детектива та прокурора дозволу не відлучатися за межі території України, повідомлення детектива та прокурора про зміну свого місця проживання, прибуття до них за кожною вимогою. Крім того, прибувати за викликом до суду є встановленим п.1 ч.7 ст.42 КПК України обов`язком обвинуваченого, за порушення якого встановлені певні наслідки в КПК України, тож суд не вбачає підстав додатково встановлювати такий обов`язок ухвалою суду при продовженні строку дії процесуальних обов`язків. 
Щодо обов`язку здати на зберігання детективу усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорту громадянина України (якщо такі не здано), суд вважає за необхідне з огляду на стадію кримінального провадження визначити місце їх зберігання - Державну міграційну службу.
Покладення зазначених у клопотанні обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 становитиме мінімальне втручання у його права, а тому є співмірними меті застосування запобіжного заходу та здатне запобігти вказаним ризикам, а отже, клопотання прокурора, з урахуванням викладеного вище, підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд
постановив :
 
1. Клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52024000000000479 від 17.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, - задовольнити частково.
1.2. Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого  ОСОБА_4 , а саме:
- не відлучатися за межі території України без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні № 52024000000000479 від 17.09.2024  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , з приводу обставин кримінального правопорушення;
- здати на зберігання до Державної міграційної служби усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорту громадянина України (якщо такі не здано).
1.3. Встановити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого  ОСОБА_4 , до 16.05.2026 включно.
1.4. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури з групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52024000000000479 від 17.09.2024.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя          ОСОБА_1