ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9486/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.01.2026 ( суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №280/9486/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області:
від 18.06.2025 № 0456638-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 2973,54 грн.;
від 18.06.2025 №0456640-2411-0829 на суму 3877,93 грн.;
від 18.06.2025 № 0456639-2411-0829 на суму 2247,02 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що база оподаткування об`єктів житлової нерухомості повинна бути зменшена на 60 кв.м. Проте, включення до бази оподаткування квартири, яка розташована на окупованій території, вплинула безпосередньо на застосування пільги, яка має бути застосована саме до об`єктів житлової нерухомості, що знаходяться на підконтрольній Україні території, зокрема на: квартиру АДРЕСА_1 площею 53,33 кв.м., квартиру АДРЕСА_2 площею 40,30 кв.м., квартиру АДРЕСА_3 площею 69,55 кв.м., сумарною площею 163.18 кв.м., (53.33 + 40.30 + 69,55). Просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.01.2026 адміністративний позов задоволено.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що загальна площа квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 враховується до складу сумарної загальної площі об`єктів оподаткування та розрахунку питомої ваги, але не підлягає оподаткуванню відповідно до підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території. З огляду на викладене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Згідно даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником об`єктів нерухомого майна, а саме:
- квартири, загальною площею 116,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;
- квартири, загальною площею 53,33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;
- квартири, загальною площею 40,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- квартири, загальною площею 69,55 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 .
Загальна площа належної позивачці житлової нерухомості 279,48 кв.м.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано податкові повідомлення – рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 18.06.2025 № 0456638-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 2973,54 грн., від 18.06.2025 №0456640-2411-0829 на суму 3877,93 грн., від 18.06.2025 № 0456639-2411-0829 на суму 2247,02 грн. які відправлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем податкової адреси: АДРЕСА_7 . Лист отримано платником 02.07.2025.
Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до ДПС України зі скаргою, щодо скасування спірних ППР.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 10.09.2025 №26331/6/99-00-06-01-02-06 скаргу залишено без задоволення, а спірні ППР без змін.
Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що застосований податковим органом алгоритм має наслідком невірно визначену (завищену) загальну базу оподаткування, позаяк враховує об`єкт, розташований на тимчасово окупованій території, на які в силу прямих приписів податкового закону податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується. Відповідно, питома вага кожного об`єкта, що підлягав оподаткуванню, також визначена неправильно.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), Закону України від 18 січня 2001 року №2238-III "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років", Законом України від 24 червня 2004 року №1877-IV "Про державну підтримку сільського господарства України", Закону України 23 вересня 2008 року №575-VI "Про сільськогосподарський перепис".
Статтею 266 ПК України регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно з підпунктами 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
За приписами підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, згідно якого обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
У відповідності до абзацу а) підпункту 266.4.1. пункту 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.
Згідно пункту 69.22 пункут 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей: підставою для обчислення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що були пошкоджені або знищені, є відомості, визначені статтею 266 цього Кодексу, дані Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр майна), та дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується: 1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб; за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.
Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік територій № 309).
Згідно даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником об`єктів нерухомого майна, а саме:
- квартири, загальною площею 116,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;
- квартири, загальною площею 53,33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;
- квартири, загальною площею 40,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- квартири, загальною площею 69,55 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 .
Загальна площа належної позивачці житлової нерухомості 279,48 кв.м.
Площа об`єкта оподаткування - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Загальна площа цієї квартири складає 116,3 кв.м., враховуючи перебування її на тимчасово окупованій території не мала враховуватись у загальну площу об`єктів житлової нерухомості для здійснення обрахунку податку на нерухоме майно.
Колегія суддів зазначає, що саме контролюючий орган при обчисленні суми податку зобов`язаний застосовувати одночасно відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Натомість, об`єкт житлової нерухомості, розташований на окупованій території, то його площа взагалі має бути відсутня у загальній площі для оподаткування, пільга, встановлена пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України має застосовуватись виключно до: квартири, загальною площею 53,33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ; квартири, загальною площею 40,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; квартири, загальною площею 69,55 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 (163,18 кв.м - 60,00 кв.м = 103,18 кв.м), а не до загальної площі всіх об`єктів, які належать на праві власності позивачу.
Отже, розмір податкового зобов`язання позивача за даним податком за 2024 рік має становити не більше ніж:
на квартиру загальною площею 53,33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 - 2394,18 грн. (103,18 кв.м * (53,33/163,18 кв.м) *7 100 грн* 1%);
на квартиру, загальною площею 40,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 - 1809,22 грн. (103,18 кв.м * (40,3/163,18 кв.м) *7 100 грн* 1%);
на квартиру, загальною площею 69,55 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 - 3122,37 грн. (103,18 кв.м * (69,55/163,18 кв.м) *7 100 грн* 1%).
З огляду на приписи пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України, базою оподаткування слугувала 103,18 кв.м (163,18 кв.м - 60,00 кв.м).
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що застосований податковим органом алгоритм має наслідком невірно визначену (завищену) загальну базу оподаткування, позаяк враховує об`єкт, розташований на тимчасово окупованій території, на які в силу прямих приписів податкового закону податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.01.2026 в адміністративній справі №280/9486/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 березня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова