МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2026 р. 	справа № 640/18640/18 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Клепки А.В.,
представника позивача: не з`явився, клопотання про розгляд справи за його відсутності,
представника відповідача: Небесної О.Р.,
у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, розглянув адміністративну справу
за позовом	товариства з обмеженою відповідальністю "Вест гейт логістик", вул. 21 км Житомирського шосе, с. Стоянка, Бучанський р-н, Київська обл., 08114, 	

до відповідача	Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, вул. Хороброго Святослава, 5А, м. Київ, 03151, 	

про	визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.08.18 р. № 0025711402, № 0025711402	

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест гейт логістик" (далі - позивач, ТОВ "Вест гейт логістик") звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27 серпня 2018 р. № 0025711402, № 0025721403.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків податкового органу, до яких останній дійшов через невірну правову оцінку. Тобто, висновки відповідача не ґрунтуються на нормах податкового законодавства. 
Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що перевіркою ТОВ "Вест гейт логістик" встановлено порушення норм Податкового кодексу України (далі - ПК України) та Указу Президента України «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства». На підставі цих висновків відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. В позовній заяві позивачем не спростовано встановлені під час перевірки порушення податкового та валютного законодавства. Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними. 
Ухвалою від 22.04.25 р. справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
14.05.25 р. ухвалою суд замінив відповідача у справі з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.
Вирішуючи спір, суд виходив з наступного. 
Головним управлінням ДФС у Київській області на підставі направлень від 11.06.18 р. №№ 1828 - 1836 виданих ГУ ДФС у Київській області відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75. п. 77.4. ст. 77. п. 82.1 ст. 82 ПК України та наказу ГУ ДФС у Київській області 01.06.18 р. № 1173, ГУ ДФС у Київській області проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Вест гейт логістик" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.15 р. до 31.03.18 р., з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.15 р. до 31.03.18 р. 
За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт від 30.07.18 р. № 627/10-36-14-02-13/34361480, за висновками якого перевіряючими були встановлені порушення: 
- п. 44.1 ст. 44. пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток на загальну суму 16 524 046 грн. за 1 квартал 2018 р.;
- ст. 1 Указу Президента України «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» - не здійснено реєстрацію боргових зобов`язань перед нерезидентом запозичених коштів по договору відновлювальної позикової лінії № 01/06/07 від 01.06.07 р., що укладений з «ГЛД Холдінг ГмбХ» Австрія на суму 169 710 євро (в гривневому еквіваленті 3 264 016,82 грн.). 
На підставі вищезазначених висновків відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення: 
- № 0025711402 від 27.08.18 р., яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток у розмірі 16 524 046 грн.; 
- № 0025721403 від 27.08.18 р. за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства у сумі 32 640,16 грн. 
Так, в ході перевірки було встановлено, між позивачем та фірмою нерезидентом «СЗ Харбор Файненс Лімітед» (Кіпр) укладено кредитний договір про надання строкового кредитного фінансування на суму 52 420 000 євро від 26.07.07 р. Договір зареєстровано 08.08.07 р. № 10-201/19920 Головним управлінням Національного банку по м. Києву і Київській області, реєстраційне свідоцтво № 7478 від 08.08.07 р. Мета використання коштів - здійснення господарської діяльності, а саме фінансування розвитку та будівництва логістичного центру, що розміщується на будівельному майданчику; оплата податку на додану вартість, що підлягає сплаті, у зв`язку з проектом. За умовами договору, кошти надаються трьома траншами: транш А - 30 785 000 євро, транш В - 7 840 000 євро, транш С - 13 795 000 євро. Строк погашення траншу А та С 30.09.20 р., а строк погашення траншу В - 30.09.09 р. Позивачем було укладено додаткову угоду від 11.07.16 р. про зміну строку погашення кредиту (транш А, В, С) до 31.12.23 р. Відповідач вважає, що 30.09.09 р. є строком припинення грошового зобов`язання позивача і за період з 01.01.15 р. до 30.06.16 р. нараховано відсотки за користування кредитними коштами у сумі 9 703 174 грн. і позивачем у відповідних періодах було віднесено до складу інших витрат ці відсотки за користування кредитними коштами. 
За цей період від`ємне значення курсових різниць, що нараховані відсотки по кредиту, в сумі 39 799 629 грн. віднесене позивачем до складу витрат, а позитивне значення курсових різниць в сумі 23 275 583 грн. - у складі інших доходів. 
Враховуючи зазначене, на думку відповідача позивачем в порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України завищено різниці, на які зменшується фінансовий результат на суму 16 524 046 грн.
Так, згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи (підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Кодексу).
Відповідно до положень пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування податку на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.
Крім того, із врахуванням пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 та ст. 139 ПК України, якими визначені поняття "господарська діяльність" та перелік витрат, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку, в т.ч. витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, слід зазначити п. 44.1 ст. 44 Кодексу, яким встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
При цьому, згідно з пунктом 138.10 статті 138 ПК України, до складу інших витрат включаються інші операційні витрати, що включають, зокрема витрати за операціями і іноземній валюті, витрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 ПК України. 
Так, порядок врахування курсових різниць від операцій із іноземною валютою врегульовано підпунктом 153.1.3 пункту 153.1 ст. 153 ПК України.
Згідно з цим підпунктом визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.
При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від`ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.
У пункті 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів» (надалі - П(С)БО-21), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.00 р. № 193, дано визначення наступним поняттям: курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.
Згідно з підпунктом а пункту 7 П(С)БО-21 на кожну дату балансу: монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на дату балансу.
Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату здійснення господарської операції та на дату балансу (пункт 8 П(С)БО-21).
Таким чином, монетарна стаття балансу - кредиторська заборгованість позивача за кредитом, яка виражена у іноземній валюті підлягає перерахунку на день її погашення або на дату балансу.
Отже, застосовуючи ці норми, можна дійти висновку про правомірність включення позивачем збитку від курсової різниці (від`ємне значення курсових різниць) до складу витрат.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24.01.18 р. у справі № 816/4226/13-а. 
Таким чином, зобов`язання у період з 01.01.15 р. до 30.06.16 р. існувало, тобто не було припинено, як помилково вважає відповідач. Тому, віднесення до витрат суми відсотків, сплачених за користування кредитом та від`ємного значення курсових різниць у зменшення фінансового результату, що були здійснені позивачем, є правомірним, а висновки податкового органу про порушення ТОВ "Вест гейт логістик" пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення № 0025711402 від 27.08.18 р., яке прийнято на підставі цих висновків, є протиправним та підлягає скасуванню. 
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0025721403 про накладення на позивача штрафу в сумі 32 640,16 грн., суд зазначає наступне.
Так, 01.07.07 р. між позивачем та нерезидентом «ГЛД Холдінг ГмбХ» (Австрія) (позичальник) укладено договір позики від 01.06.07 р. № 01/06/07. Загальна сума договору - 5 000 000 євро. Договір зареєстровано 14.06.07 р. №10-201/14906 Головним управлінням Національного банку по м. Києву і Київській області, реєстраційне свідоцтво № 7133 від 14.06.07 р. Мета використання коштів - здійснення господарської діяльності. Процентна ставка - 3% річних. Строк погашення 31.12.10 р.
08.06.09 р. між позивачем та нерезидентом «ГЛД Холдінг ГмбХ» (Австрія) укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони дійшли згоди збільшити розмір процентів за користування позикою - 7%. Додаткова угода була зареєстрована 06.07.09 р. в Головному Управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області з наданням реєстраційного свідоцтва від 06.07.09 р. № 09- 204/14154.
Також, 01.10.10 р. між позивачем та нерезидентом «ГЛД Холдінг ГмбХ» укладено додаткову угоду № 2, в якій сторони дійшли згоди продовжити термін повернення позики та процентів до 31.12.15 р. 18.02.11 р. Додаткова угода № 2 зареєстрована Головним управлінням Національного банку по м. Києву і Київській області, реєстраційне свідоцтво від 18.02.11 р. № 09-204/2944. 
Згідно акту перевірки, відповідач дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги ст. 1 Указу Президента України «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» від 27.06.99 р. № 734/99 - не здійснено реєстрацію боргових зобов`язань перед нерезидентом запозичених коштів по договору відновлювальної позикової лиш № 01/06/07 від 01.06.07 р., що укладений з «ГЛД Холдінг ГмбХ» в сумі 169 710 євро (в гривневому еквіваленті 3 264 016,82 грн.). 
Так, санкції за недодержання вимог стосовно обов`язковості реєстрації одержаних резидентами позик в іноземній валюті від нерезидентів встановлені Указом Президента України від 27.06.99 р. № 734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства».
Згідно з п. 2 зазначеного Указу, у разі одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів без реєстрації договорів до резидентів застосовуються фінансові санкції - штрафи в сумі, еквівалентній одному відсотку розміру одержаного кредиту чи позики і перерахованій у національну валюту України за офіційним обмінним курсом Національного банку України на день одержання кредиту, позики, з подальшою обов`язковою реєстрацією зазначених договорів.
Відповідно до абз. 2 п. 1 глави 2 постанови НБУ від 17.06.04 р. № 270 «Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація Національним банком договорів/унесення змін до реєстрації договорів проводиться на підставі документів, поданих уповноваженим банком - ініціатором проведення реєстраційних дій.
Судом встановлено, що одержання позивачем позики здійснювалось за зареєстрованими у встановленому порядку договором та додатковими угодами до нього, що підтверджується відповідними свідоцтвами Національного банку України. 
Здійснюючи буквальне тлумачення змісту застосованого відповідачем п. 2 Указу Президента України від 27.06.99 р. № 734/99 щодо підстави відповідальності, суд приходить до висновку про те, що зазначений вид відповідальності застосовується до боржника у тих випадках, якщо резидентом отримується кредит або позика в іноземній валюті від нерезидентів, однак договір про це або взагалі не укладається, або укладений договір не реєструється у встановленому законом порядку у НБУ. 
В той же час, якщо такі договори були належним чином зареєстровані, як це має місце у даному випадку, а також зареєстровані усі наступні додаткові угоди до них, чого відповідач не заперечує, відсутні підстави вважати, що після спливу строку дії пролонгації договорів, отримані боржником кредитні кошти набувають статусу отриманих заново (або вперше), що передбачає необхідність повторної реєстрації боргового зобов`язання.
Відповідачем не надано до суду доказів, що наявні у справі свідоцтва про реєстрацію, виданих НБУ, були анульовані або скасовані органами Нацбанку як на момент проведення перевірок, так і на дату розгляду справи.
Зважаючи на наявні у справі докази, судом не встановлено, а відповідачем не доведено одержання позивачем у період з 01.01.16 р. до 15.01.16 р. кредитів, позик в іноземній валюті від вищезазначеного нерезидента без реєстрації відповідних договорів, що вказує на відсутність правопорушення з боку позивача.
З огляду на викладене, суд вважає, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку про порушення позивачем вимог підзаконних актів, які регулюють порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів. Тому, прийняте на підставі цих висновків податкове повідомлення-рішення від 27.08.18 р. № 0025721403 є протиправним т підлягає скасуванню. 
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 248 350,29 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вест гейт логістик" (вул. 21 км Житомирського шосе, с. Стоянка, Бучанський р-н, Київська область, 08114, ЄДРПОУ 34361480) до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Хороброго Святослава, 5А, м. Київ, 03151, ЄДРПОУ 44096797) задовольнити.
2. Податкові повідомлення-рішення від 27 серпня 2018 р. № 0025711402, № 0025721403, визнати протиправними та скасувати.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Хороброго Святослава, 5А, м. Київ, 03151, ЄДРПОУ 44096797) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вест гейт логістик" (вул. 21 км Житомирського шосе, с. Стоянка, Бучанський р-н, Київська область, 08114, ЄДРПОУ 34361480) судові витрати у виді судового збору в розмірі 248 350,29 грн. (двісті сорок вісім тисяч триста п`ятдесят гривень двадцять дев`ять копійок).
4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений
16 квітня 2026 р.

Суддя А. О. Мороз