ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
31.03.2026	Справа № 910/14552/25	
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу
за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс" 
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про визнання інформації недостовірною, її спростування та захист ділової репутації

При секретарю судового засідання: Карашевич В.В.

Представники сторін:
від позивача: Боднар Альона Миколаївна - представник за ордером серії АІ №1907836 від 27.08.2025;
від відповідача: Шатарська Таміла Назімівна - представник за довіреністю №25/11-19 від 25.11.2025;

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Акціонерне товариство "Банк Альянс" (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Компанія), в якому просило суд:
1) визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Банку, інформацію, поширену Компанією у листі 21.08.2025 "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року", який був адресований Фізичній особі-підприємцю Савченко Ганні Володимирівні, а саме висловлювання про те що: "АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями" (вимога №1);
2) зобов`язати Компанію не пізніше десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо Банку, шляхом надсилання ФОП Савченко Ганні Володимирівні листа, у якому буде зазначено, що суд визнав недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію АТ "Банк Альянс" інформацію: "АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями" (вимога №2);
3) визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Банку, інформацію, поширену Компанією у листі 21.08.2025 "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року", який був адресований ФОП Савченко Ганні Володимирівні, а саме висловлювання: "до більш надійного банку для отримання гарантії виконання зобов`язань." (вимога №3);
4) зобов`язати Компанію не пізніше десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо Банку, шляхом надсилання ФОП Савченко Ганні Володимирівні листа, у якому буде зазначено, що суд визнав недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Банку інформацію: "…до більш надійного банку для отримання гарантії виконання зобов`язань".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач поширив лист "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року", в якому міститься недостовірна негативна інформація у формі тверджень про Позивача, яка завдає шкоди діловій репутації, шляхом надсилання його третій особі - ФОП Савченко Ганні Володимирівні. Поширення такої інформації, яка не відповідає дійсності, здатна завдати істотної шкоди діловій репутації Позивача, у тому числі шляхом підриву довіри контрагентів та клієнтів.
Також Позивачем у порядку частини 4 статті 80 ГПК України повідомлено суд про неможливість подання висновку семантико-текстуального дослідження листа Компанії "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.01.2026. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
16.12.2025 через систему "Електронний суд" Компанія подала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки:
- фраза спірні висловлювання є рекомендаційними та є оціночними судженнями, а не є фактичним твердження, тобто можуть бути предметом судового захисту ділової репутації;
- неналежне виконання Банком своїх зобов`язань за виданими банківськими гарантіями було встановлено у судових справах №910/3268/22, №910/12896/25, №910/6583/22, а також підтверджується численними публікаціями у відкритих джерелах та засобах масової інформації, в яких висвітлюються випадки відмови Банку від виконання гарантійних зобов`язань. Зазначена інформація перебуває у відкритому доступі та не була спростована Банком, що в сукупності свідчить про наявність підтверджених та публічно відомих фактів невиконання банком зобов`язань за виданими ним банківськими гарантіями;
- Позивачем не доведено факту поширення спірної інформації, оскільки спірні висловлювання викладені у межах ділового листування між сторонами договору (між Компанією та ФОП Савченко Ганною Володимирівною), це внутрішня комунікація між контрагентами, що стосується умов угоди.
22.12.2025 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 23.12.2025) Банк подав відповідь на відзив, в якій не погодився із запереченнями Компанії, з огляду на те, що:
- під поширенням інформації необхідно розуміти доведення її хоча б одній особі, зокрема формі листа;
- сам факт звернення ФОП Савченко Г.В. до Позивача з метою отримання роз`яснень щодо змісту спірного листа та з`ясування викладених у ньому обставин є прямим підтвердженням негативних наслідків для ділової репутації Позивача, спричинених поширенням недостовірної інформації;
- доводи Відповідача про нібито рекомендаційний та нейтральний характер спірної інформації є безпідставними, оскільки не враховують необхідності її оцінки в контексті всього листа та з позиції сприйняття звичайним отримувачем, як це прямо вимагає усталена практика Верховного Суду. Тому, поширена інформація має негативний та недостовірний характер, порушує немайнове право Позивача на повагу до ділової репутації та підлягає спростуванню в судовому порядку;
- тягар доведення того, що поширена інформація є достовірною, покладається на Відповідача чого не було здійснено останнім.
29.12.2025 через систему "Електронний суд" Компанія подала заперечення на відповідь на відзив, наголосивши про необґрунтованість позовних вимог Банку з підстав, зазначених у відзиві.
12.01.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 13.01.2026) Банк подав заяву про зміну предмета позову та клопотання про долучення до матеріалів справи висновку №16315 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 12.01.2026.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 відкладено підготовче засідання на 27.01.2026.
19.01.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 20.01.2026) Компанія подала заперечення, в яких просила залишити без розгляду заяву Банку про зміну предмета позову та відмовити у задоволенні клопотання Банку про долучення до матеріалів справи висновку судового експерта.
Підготовче засідання 27.01.2026 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Мудрого С.М. на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 призначено підготовче засідання на 17.02.2026.
16.02.2026 через систему "Електронний суд" Банку подав додаткові письмові пояснення щодо заяви про зміну предмета позову та клопотання про долучення до матеріалів справи доказу.
Протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви Банку про зміну предмета позову, задавлено клопотання Банку про долучення до матеріалів справи доказу (висновок №16315 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 12.01.2026), продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 03.03.2026.
02.03.2026 через систему "Електронний суд" Компанія подала заперечення, в яких просила визнати висновок експерта №16315 від 12.01.2026 недопустимим та належним доказом.
02.03.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 03.03.2026) Компанія подала клопотання про прийняття до розгляду вищезазначених заперечень на висновок експерта та проведення підготовчого засідання без участі представника Компанії у зв`язку з неможливістю останнього бути присутнім.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.03.2026.
У судовому засіданні 31.03.2026 представниця Банку підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
Представниця Компанії заперечила проти позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні 31.03.2026 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги банку частково обґрунтованими.
ФОП Савченко Ганна Володимирівна є клієнтом Банку, з якою було украдено договір про надання банківської гарантії.
ФОП Савченко Ганна Володимирівна була визнана переможцем процедури закупівлі "Капітальний ремонт системи опалення нежитлової будівлі літ."Д-2" (Оперативний пункт управління) ПС 330 кВ "Харківська" Харківського РЦОМ (інв.№120_24096_2352 (07001929)) 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація" (Ідентифікатор закупівлі: UA-2025-07-17-009710-a).
Згідно вимог Закону України "Про публічні закупівлі", тендерної документації №440/25-ША від 17.07.2025 за закупівлю UA-2025-07-17-009710-а та Договору на закупівлю переможець процедури закупівлі повинен надати замовнику гарантію виконання зобов`язань.
ФОП Савченко Ганна Володимирівна, як переможець закупівлі UA-2025-07-17-009710-a, надала банківську гарантію №5356-25 від 20.08.2025, видану Позивачем.
21.08.2025 Східне територіальне управління обслуговування мережі Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надіслало на електронну пошту ФОП Савченко Ганні Володимирівні ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) лист "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року" такого змісту:
"Вами було надано гарантію виконання зобов`язань від 20 серпня 2025 року №5356-25, отриману від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК АЛЬЯНС" для Договору на закупівлю "Капітальний ремонт системи опалення нежитлової будівлі літ."Д-2" (Оперативний пункт управління) ПС 330 кВ "Харківська" Харківського РЦОМ (Інв. №120_24096_2352 (07001929)) 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація", згідно тендерної документації №440/25-ША від "17" липня 2025 року, за закупівлею "UA-2025-07-17-009710-а", повідомляємо Вам що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями, у зв`язку з чим існують економічні ризики для НЕК "Укренерго" не повернення грошових коштів за банківською гарантією.
З метою запобігання нанесення НЕК "Укренерго" репутаційних та економічних збитків доводимо до Вашого відома, що гарантії виконання зобов`язань отриманих від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК АЛЬЯНС" прийматися не будуть. Пропонуємо звернутись до більш надійного банку для отримання гарантії виконання зобов`язань.".
Після отримання вказаного листа, ФОП Савченко Г.В. звернулася до Банку з метою отримання роз`яснень щодо змісту спірного листа та з`ясування викладених у ньому обставин.
З метою досудового врегулювання спору представниця Банку Боднар А.М. звернулася до Компанії з адвокатським запитом №2025/08/27-1 від 27.08.2025, в якому просила:
1) повідомити, на яку саме норму закону, підзаконного нормативно-правового акта, внутрішнього документа, положення чи іншого акту Компанія посилається як на правову (нормативну чи організаційно-розпорядчу) підставу при прийнятті рішення про відмову у прийнятті банківських гарантій, виданих Банком, та при направленні листа з відповідною інформацією на адресу ФОП Савченко Ганни Володимирівни;
2) надати належним чином засвідчені копії таких документів (у тому числі внутрішніх положень, наказів, розпоряджень, регламентів, умов тендерної документації чи інших актів), які були використані Компанією як обґрунтування зазначених дій.
У відповіді №01-10/53839 від 04.09.2025 на вищенаведений запит Компанія повідомила, що лист "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року" має виключно рекомендаційний характер, а також вказало, що у 2022 році Банком було відмовлено у виплаті коштів за банківською гарантією у зв`язку з чим Компанія звернулася до суду. Тобто існують випадки невиконання Банком своїх зобов`язань за вже виданими банківськими гарантіями, та як наслідок економічні ризики для Компанії щодо не повернення грошових коштів за банківською гарантією.
У зв`язку з поширенням Компанією у листі "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року" недостовірної інформації, яка посягає на ділову репутацію Банку, останній звернувся з даним позовом до суду.
Згідно з частиною 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово та послідовно виснувала щодо юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову у справах про захист, зокрема, ділової репутації юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації.
Так, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18).
У постановах від 10.07.2018 у справі №910/15148/17 та від 19.07.2018 у справі №910/5117/17 Верховний Суд виснував, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин, підстав для задоволення позовних вимог у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи немає.
Таким чином, для розгляду цієї категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.
Щодо складу учасників справи.
Правильне визначення складу сторін у справі є запорукою ухвалення законного і справедливого судового рішення.
За частинами 1, 4 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Водночас пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України, а є самостійною підставою для відмови у позові.
Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, визначеної ним норми матеріального права, яка підлягає застосуванню, та з матеріально-правового інтересу у вирішенні справи.
При пред`явленні позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи та без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, який пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені в ньому. При цьому за клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин (наприклад під час розгляду справ про захист гідності, честі та ділової репутації за участю засобів масової інформації) суд залучає його чи їх до участі у справі. 
Водночас неналежна сторона в судовому процесі - це особа, щодо якої судом установлено, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, стосовно яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку із цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, на неврахування якої скаржник посилається у межах визначеної ним підстави касаційного оскарження та наведених в цій частині обґрунтувань), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (тобто ex officio), та має ґрунтуватися передусім на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог.
Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №686/20282/21).
Відповідно до частини 4 статті 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.
У разі поширення інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи й не під час виконання посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.
Близька за змістом позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №761/29315/16-ц.
Зі змісту листа "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року" вбачається, що його автором є Начальник департаменту забезпечення діяльності Східного територіального управління мережі ПрАТ "НЕК "Укренерго" - Бугаков С.І.
Оскільки Бугаков С.І. є працівником (посадовою особою) Східного територіального управління обслуговування мережі ПрАТ "НЕК "Укренерго", яке є структурним підрозділом ПрАТ "НЕК "Укренерго", що забезпечує експлуатацію та ремонт магістральних електромереж у східному регіоні України, тому Банком правильно визначено Компанію у якості відповідача у даній справі.
Щодо факту поширення спірної інформації та її відношення до Позивача.
Заперечуючи проти позову, Компанія вказувала, що Банком не було доведено факту поширення інформації, оскільки спірні висловлювання викладені у межах ділового листування між сторонами договору (між Компанією та ФОП Савченко Ганною Володимирівною), це внутрішня комунікація між контрагентами, що стосується умов угоди.
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі "Інтернет" чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (такий правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №910/924/24).
Як було раніше встановлено судом, лист Східного територіального управління обслуговування мережі ПрАТ "НЕК "Укренерго" "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року", в якому міститься спірна інформація, було надіслало на електронну пошту ФОП Савченко Г.В. : ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Після чого ФОП Савченко Г.В. звернулася до Позивача з метою отримання роз`яснень щодо змісту спірного листа та з`ясування викладених у ньому обставин.
Оскільки вищезазначений лист було доведено до відома ФОП Савченко Г.В., тому суд вважає, що спірна інформація була поширена.
Більше того, проаналізувавши вказаний лист, суд також вважає, що спірна інформація стосується безпосередньо Банку, оскільки стосується виконання зобов`язань за виданими останнім банківськими гарантіями.
Щодо характеру спірної інформації.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №910/13849/21.
Відмежування фактичних тверджень від оціночних суджень є необхідним, оскільки статтею 30 Закону України "Про інформацію" визначено підстави для звільнення від відповідальності, а саме, відповідно до частини першої цієї статті ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/10429/18).
За доводами Банку, у листі Компанії "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року" недостовірною інформацією, яка викладена у формі фактичних тверджень, є:
1) "… повідомляємо Вам що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями…";
2) "… Пропонуємо звернутись до більш надійного банку для отримання гарантії виконання зобов`язань.".
На підтвердження вказаного Банком надано і судом долучено до матеріалів справи Висновок №16315 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-лінгвістичної) експертизи від 12.01.2026, виконаного судовим експертом ТОВ "Київський експертно-дослідний центр" - Ткачук Іриною Анатоліївною.
Однак Компанія вказує, що вказаний Висновок експертизи є неналежним та недопустимим доказом у розумінні статей 76, 77 ГПК України, а саме дослідження питань права.
За приписами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1).
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2).
Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2).
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (частина 2).
Відповідно до частини 1 статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (частина 2 статті 98 ГПК України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (частини 5, 6 статті 101 ГПК України).
Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) затверджено Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Рекомендації).
Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу I Рекомендацій у межах лінгвістичної експертизи мовлення проводяться авторознавчі та сематико-текстуальні дослідження.
Об`єктом дослідження лінгвістичної експертизи мовлення є продукт мовленнєвої діяльності людини, відображений у писемній або в усній формі (зафіксований у відео-, фонограмі).
Лінгвістична експертиза мовлення поділяється на авторознавчу експертизу писемного мовлення та семантико-текстуальну експертизу писемного та усного мовлення.
Згідно з пунктом 2.1. глави 2 розділу I Рекомендацій лінгвістична експертиза мовлення поділяється на авторознавчу експертизу писемного мовлення та семантико-текстуальну експертизу писемного та усного мовлення.
У відповідності до пункту 2.1.2. глави 2 розділу I Рекомендацій семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах або усних повідомленнях (за їх текстовими відтвореннями), їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в них (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора.
Об`єктом семантико-текстуальної експертизи може бути як текст (промова), так і його (її) фрагменти, окремі висловлювання, слова, написи, текстові відтворення усного мовлення тощо. Якщо постає завдання здійснити семантико-текстуальну експертизу усномовленнєвого повідомлення (промови, висловлювання), то замовник цієї експертизи разом із цифровим (чи аналоговим) записом промови має надати дослівне текстове відтворення її змісту (стенограму), зроблене власними засобами.
Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел.
Експерт у галузі семантико-текстуальної експертизи, не виходячи за межі своїх спеціальних знань (базових та отриманих під час спеціальної підготовки), відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій), погрозу, пропозицію, обіцянку або надання, прийняття, спонукання до надання будь-якої вигоди (вказується, яких саме дій) тощо на основі спеціальних знань у галузі мовознавства. Висновок експерта за результатами таких досліджень не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об`єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.
За положеннями пункту 2.2.2. глави 2 розділу I Рекомендацій під час проведення семантичних досліджень вирішуються питання, пов`язані з аналізом змісту мовлення особи (розмови), - тобто питання, не пов`язані зі встановленням фактичних даних про особу мовця.
Орієнтовний перелік питань та завдань, що вирішуються, зокрема: Чи міститься в мовленні особи інформація позитивного або негативного характеру щодо певної фізичної або юридичної особи? Чи є висловлювання особи фактичним твердженням або оціночним судженням?
Судом встановлено, що у Висновку експерта №16315 від 12.01.2026 зазначено, що його підготовлено для подання до суду і експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта.
Також судом встановлено, що на експертизу поставлені питання:
1) чи міститься у тексті листа ПАТ "НЕК "Укренерго" щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року, надісланого ФОН Савченко Ганні Володимирівні, негативна інформація про "Акціонерне товариство "Банк Альянс"? Якщо так, то в яких саме висловлюваннях вона міститься і яким є негативний зміст інформації про "Акціонерне товариство "Банк Альянс"?;
2) якщо у тексті листа ПАТ "НЕК "Укренерго" щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року, надісланого ФОП Савченко Ганні Володимирівні, міститься негативна інформація про "Акціонерне товариство "Банк Альянс", в якій формі вона виражена: фактичних тверджень чи оцінних суджень?
Таким чином, суд дійшов до висновку, що вказаний висновок експерта є належним та допустимий доказом у розумінні приписів ГПК України й у відповідності до Рекомендацій питання, поставлені судовому експерту, відповідають питанням та завданням, що вирішуються у межах семантико-текстуальної експертизи писемного мовлення.
При цьому, суд звертає увагу Відповідача, що згідно положень статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Більше того, не погоджуючись з Висновком експерта, поданим Банком, Компанія не була позбавлена права та можливості подати до суду інший висновок експерта, виконаний на її замовлення.
За висновками судового експерта, викладених у Висновку №16315 від 12.01.2026: у тексті листа від ПАТ "НЕК "Укренерго" щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань № 5356-25 від 20 серпня 2025 року", адресованого фізичній особі-підприємцю Савченко Ганні Володимирівні міститься негативна інформація щодо Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС", викладена у формі фактичних тверджень, яка, за умови невідповідності дійсності, може завдати шкоди діловій репутації Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС":
".. .повідомляємо Вам що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями у зв`язку з чим. існують економічні ризики для НЕК "Укренерго" не повернення грошових коштів за банківською гарантією" (в частині підкреслень);
"Пропонуємо звернутись до більш надійного банку для отримання гарантії виконання зобов`язань" (в частині підкреслень)
та оцінних суджень "З метою запобігання нанесення НЕК "Укренерго" репутаційних та економічних збитків доводимо до Вашого відома, що гарантії виконання зобов`язань отриманих від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК АЛЬЯНС" прийматися не будуть".
Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №127/22629/15.
Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №761/9347/15-ц.
За змістом частини 4 статті 30 Закону України "Про інформацію" додаткові підстави звільнення від відповідальності медіа та журналістів встановлюються Законом України "Про медіа" та іншими законами України.
Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, то правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі "Лінгенс проти Австрії" від 08.07.1986).
Європейський суд з прав людини у справах "Патурель проти Франції" від 22.12.2005, "ТОВ "Інститут економічних реформ" проти України" від 02.06.2016, зазначив для того, щоб розрізнити твердження щодо фактів та оціночні судження, необхідно враховувати обставини справи та загальний тон висловлювань (рішення ЄСПЛ у справі "Бразільє проти Франції" від 11.04.2006), оскільки судження з питань, які становлять суспільний інтерес, можуть на цій підставі становити оціночні судження, а не твердження щодо.
Однак навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення ЄСПЛ у справі "Де Хаес і Гійселс проти Бельгії" від 24.02.1997).
Отже, за змістом наведених положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та усталеної практики ЄСПЛ судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки, і пов`язане із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
У свою чергу, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт сам по собі є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Виходячи з викладеного, при вирішенні спору, предметом якого є захист ділової репутації шляхом спростування відомостей, що були поширені, у тому числі за допомогою мережі "Інтернет", з метою задоволення суспільного інтересу, ключовим є чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями в інформації, що викладалася у спірній публікації. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.05.2021 у справі №918/132/20.
Відповідно до правових висновків, сформованих у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №927/791/18, при розмежуванні фактичних даних від оціночних суджень слід виходити з того, що за своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов.
Враховуючи вищевикладене та дослідивши Висновок судового експерта №16315 від 12.01.2026 разом із іншими доказами, наявними у матеріалах справи, суд погоджується з висновками експерта, що висловлювання "… повідомляємо Вам що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями…" є інформацією негативного характеру та є фактичним твердженням, оскільки обставина виконання/невиконання зобов`язань за банківськими гарантіями можна дослідити, перевірити та встановити, зокрема згідно судових рішень, які набрали законної сили. Тобто обставина виконання/невиконання зобов`язань зобов`язань - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт сам по собі є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Разом із цим, суд відхиляє висновок експерта про те, що висловлювання "… Пропонуємо звернутись до більш надійного банку для отримання гарантії виконання зобов`язань." є фактичним твердженням, оскільки критерій надійності/ненадійності банку не визначається/встановлюється жодним нормативно-правовим актом, тобто не є явищем об`єктивної дійсності. За результатами перевірок банків такі фінансові установи не відносяться до категорії надійних чи ненадійних. Вказане твердження виражає особисте ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки, є суб`єктивною негативною оцінкою, критикою та сумнівом у виконанні зобов`язань банком, а тому не може бути доведене чи спростоване. Отже, на переконання суду, вищенаведене висловлювання є оціночним судженням, а тому не є предметом судового захисту та не підлягають спростуванню.
Разом із цим, Позивач має можливість захистити свої права через надане йому законодавством право на відповідь. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі №359/8847/16-ц.
Щодо достовірності/недостовірності спірної інформації.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Частина третя статті 277 ЦК України (презумпція добропорядності) виключена на підставі Закону України від 27 березня 2014 року № 1170-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації", що набрав чинності 19.04.2014 року й не має зворотної дії в часі на підставі частини першої статті 58 Конституції України.
Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості відомостей, які завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації, а тому обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила (постанова Верховного Суду від 24.12.2021 у справі №757/9133/18-ц).
Отже, тягар доведеності достовірності інформації, поширеної про іншу особу, лежить на тому, хто поширив таку інформацію, позивач лише доводить сам факт її поширення.
Суд оцінює докази обох сторін і відповідно до свого внутрішнього переконання визначає, які з них є більш вірогідними, тобто більш переконливими. У розумінні статті 79 ГПК України якщо докази відповідача, які свідчать про достовірність інформації, є більш вірогідними, ніж докази позивача, що свідчать про її недостовірність, суд визнає інформацію достовірною (постанови Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №905/902/20, від 06.08.2024 у справі №922/2993/21).
Як було раніше зазначено, висловлювання "… повідомляємо Вам що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями…" є фактичним твердженням.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Зі змісту вказаного висловлювання випливає, що невиконання зобов`язань стосується всіх раніше виданих банківських гарантій. У протилежному випадку мало б бути зазначено про порушення або неналежне виконання зобов`язань за частиною банківських гарантій.
На підтвердження факту невиконання Банком зобов`язань за вже виданими банківськими гарантіями Компанія посилається на судові рішення у справах: №910/3268/22, №910/12896/25, №910/6583/22.
Воднчоас, за приписами частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо справи №910/12896/25. Судом встановлено, що у жовтні 2025 року Компанія звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Банку про стягнення 66725672,59 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов гарантії виконання зобов`язань №4090-24 від 18.07.2024 не повернув авансові платежі, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення грошові кошти в розмірі 66725672,59 грн. Однак, судом встановлено, що провадження у справі 910/12896/25 було відкрито лише 05.11.2025. Тобто на момент направлення листа "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року" судове рішення про задоволення позову, яке набрало законної сили, відсутнє. Більше того, на момент направлення вказаного листа, Компанія навіть не зверталася до суду з відповідним позовом.
Щодо справи №910/3268/22. Судом встановлено, що у квітні 2022 року Компанія звернулася до суду з позовом до Банку про стягнення 1 717 000 000,00 грн за банківською гарантією від 07.09.2021 № 11122-21/1 (далі - Банківська гарантія). Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (далі Товариство) як принципалом своїх зобов`язань за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії №1196-01024 від 18.07.2019 (далі - Договір), у зв`язку з чим відповідач як банк-гарант повинен виплатити позивачу-бенефіціару суму Банківської гарантії. Розмір позовних вимог визначений як різниця між граничним розміром гарантії у 1 850 000 000,00 грн та сумою, яка сплачена гарантом у розмірі 133 000 000,00 грн та становить 1 717 000 000,00 грн. У подальшому від Товариства до Господарського суду міста Києва надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в якому Товариство просило суд визнати Банківську гарантію, видану Банком, такою, що не підлягає виконанню. Позов Товариства як третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору обґрунтовано тим, що направлені Компанією вимоги надіслані на електронну адресу Банку без нотаріально засвідчених копій документів, отримані останнім після завершення строку дії гарантії. Також Товариство зазначає, що виставлені бенефіціаром рахунки за вимогою не були приведені у відповідність до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2022 у справі №640/4677/22 про забезпечення позову, а заявлені у вимогах суми не є достовірними. Отже, у зв`язку із неналежним звернення бенефіціара до гаранта, завершенням строку дії гарантії та ненастанням гарантійного випадку гарантія є такою, що не підлягає виконанню.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2022: позов Компанії задоволено частково; стягнуто з Банку на користь Компанії 1 113 577 821,21 грн; у іншій частині позову Компанії відмовлено; у задоволенні позову Товариства відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 05.07.2022.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2025 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 в частині стягнення з Банку на користь Компанії грошових коштів у розмірі 1 113 577 821,21 грн.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2026 касаційне провадження за касаційною скаргою Банку на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2025 у справі №910/3268/22, з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України закрито; касаційну скаргу акціонерного товариства "Банк Альянс" задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2025 у справі №910/3268/22 в частині задоволення позовних вимог скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Таким чином, рішення про задоволення позову межах справи №910/3268/22 також не набрало законної сили.
Крім наявності судових справ за позовом Компанії до Банку, Компанія посилається на публікації в мережі Інтернет:
- https://informator.ua/uk/bank-alyans-ne-vikonuye-svoji- zobov-yazannya-z-viplati-milyardiv-borgiv-yak-vidreaguye-vlada (дата публікації 03 липня 2023 року) назва публікації: "Банк Альянс" не виконує свої зобов`язання з виплати мільярдів боргів - як відреагує влада Банк Альянс заборгував Державній енергетичній компанії мільярди". Зі змісту даної статті вбачається "Історія невиконання банком "Альянс" банківських гарантій перед державними установами і компаніями нараховує не один кейс. Так, ще в 2018 році банк "Альянс", виступив гарантом контракту на поставку палива для Міноборони на суму в 928 млн. грн, що складало на той момент близько 37 млн доларів США. Коли компанія-постачальник "Фідея" порушила умови поставки, банк "Альянс" відмовився від гарантійних зобов`язань перед Міноборони. У результаті армія залишилася без палива і без грошей.".
- https://unn.ua/news/bank-alyans-ne-vikonuye-svoyi-zobovyazannya-z-viplati-milyardiv-borgiv-derzhavniy-energetichniy-kompaniyi-yakoyu-bude-reaktsiya-vladi (дата публікації 27 червня 2023 року) назва публікації: "Банк Альянс" не виконує свої зобов`язання з виплати мільярдів боргів державній енергетичній компанії - якою буде реакція влади?".
-https://24tv.ua/skandalna-sprava-banku-alyans-nabu-mozhe-zakriti-shemurozkradannya_n2541473 назва публікації: "Участь НАБУ може покласти край схемі розкрадання коштів через банківські гарантії Банку Альянс";
- https://gordonua.com/ukr/news/money/bank-aljans- sistematichno-porushuje-normativi-natsbanku-a-nbu-bezdij e-zmi-1711419. html назва публікації: "Банк "Альянс" систематично порушує нормативи Нацбанку, а НБУ не реагує - ЗМІ";
- https://fakty.ua/439407-bank-quot-alyans-quot-garant-na- voloske назва публікації: "Банк "Альянс" - гарант на волосині";
- https://www.youtube.com/watch?v=fsJ8LHv3FsI&t=561s, назва публікації: "ФІНАНСУВАННЯ ворогів на Донбасі та ВІДМИВАННЯ брудних грошей. "БАНК АЛЬЯНС": про афери та борги".
Однак, на думку суду, ці статті не мають доказової сили для підтвердження фактів, на які посилається Відповідач у листі "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року".
Публікації в засобах масової інформації, на які посилається Відповідач, є журналістськими матеріалами, які можуть містити припущення та інтерпретації подій, а не встановлені факти.
Жодне ЗМІ не є сторонами правовідносин, не володіють статусом офіційних чи достовірних джерел доказів у розумінні процесуального законодавства та не встановлюють юридичних фактів невиконання зобов`язань банком.
Факт того, що Позивач не оскаржував кожну окрему публікацію в судовому порядку чи не спростовував інформацію, не може тлумачитися як визнання її достовірності чи як доказ правдивості. Позивач має право самостійно вирішувати, чи скористатися механізмами оскарження щодо кожної конкретної публікації чи ні, і відсутність таких дій не створює презумпції достовірності поширеної інформації.
Таким чином, посилання Відповідача на вищенаведені публікації в мережі Інтернет є необґрунтованими та не можуть слугувати підставою для визнання спірної інформації (щодо невиконання Банком за вже виданими банківськими гарантіями) достовірною.
Натомість Позивачем долучено до матеріалів справи Інформаційну довідку від 22.12.2025 про виконання ним зобов`язань по банківським гарантіям щодо Компанії, зі змісту якої вбачається:
- Банк у період з 01.01.2024 по 21.08.2025 надав щодо НЕК "Укренерго" 144 банківські гарантії на загальну суму 1 484 854 975,64 грн;
- за вказаний період Компанія звернулась до Банку із вимогами про виплату за банківськими гарантіями по зобов`язаннях п`яти Принципалів. Всі вимоги Компанії щодо виплат були виконані в повному обсязі на суму 68 336 387,24 грн;
- у період з 01.09.2025 по 19.12.2025, тобто після направлення листа № 01-108/2025 фізичній особі-підприємцю Савченко Г.В., Компанія прийняла ще 8 банківських гарантій, виданих Банком, на загальну суму 67 688 250,21 грн.
Факт виплат за банківськими гарантіями Банку визначається Компанією у запереченнях на відповідь на відзив.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку про те, що інформація, викладена Компанією у листі "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року": "… повідомляємо Вам що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями…", є недостовірною. Протилежного не було доведено Компанією.
Щодо порушення особистих немайнових прав позивача.
За змістом статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.
Згідно зі статтею 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.
Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).
Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.
Як було раніше зазначено судом, Позивач дізнався про факт поширення зазначених відомостей, які порушують його немайнові права, безпосередньо від клієнта - ФОП Савченко Ганни Володимирівни, яка звернулася до Позивача для роз`яснення щодо змісту листа Відповідача. Клієнт зазначив, що отримана інформація викликає сумніви у добросовісності діяльності Позивача та ставить під загрозу подальшу співпрацю.
За твердженнями Позивача, з метою збереження ділових відносин він був змушений провести термінову комунікацію з клієнтом та надати інформацію на підтвердження того, що діяльність Позивача є відповідальною та надійною з метою відновлення довіри.
Вказані дії призвели до додаткових витрат часу та фінансових ресурсів Позивача, а також створили репутаційні ризики, зокрема негативний вплив на імідж Позивача серед своїх клієнтів.
Крім цього, з відкритих даних у мережі Інтернет, зокрема: https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2025-07-17-009710-a#documents, https://smarttender.biz/ru/prozorro/dogovory-zakupok/view/24895054, вбачається, що для участі у закупівлі UA-2025-07-17-009710-a ФОП Савченко Г.В. було подано банківську гарантію №Г/2025/3166-01 від 21.08.2025, видану Акціонерним товариством "Кристалбанк" (Гарант).
Отже, подання іншої банківської гарантії для участі у закупівлі UA-2025-07-17-009710-a після отримання від Компанії вищезазначеної недостовірної інформації є свідченням дискредитації Позивача, як надавача банківських послуг.
Тобто, факт поширення недостовірних відомостей, їх дискредитуючий характер та спричинені негативні наслідки свідчать про наявність порушення немайнового права Позивача на ділову репутацію.
Враховуючи наявність юридичного складу правопорушення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги Банку про визнання недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Банку інформацію, поширену Компанією у листі "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року", який був адресований ФОП Савченко Г.В., а саме висловлювання: "…АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями…" (вимога №1).
У той же час, з огляду на те, що висловлювання "до більш надійного банку для отримання гарантії виконання зобов`язань." є оціночним судженням, а тому не є предметом судового захисту та не підлягає спростуванню. Отже, вимоги №3, №4 є необґрунтованими.
Щодо способу захисту.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині 2 статті 16 ЦК України. У той же час, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги позивачів про визнання недостовірною інформації, що була поширена Відповідачем, та зобов`язання останнього спростувати недостовірну інформацію, яка порочить ділову репутацію Позивача.
Відповідно до частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (стаття 275 ЦК України).
За положеннями статті 276 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.
Згідно з частинами 1, 2 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам.
Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина 7 статті 277 ЦК України).
Оскільки недостовірна інформація була поширена Компанією шляхом надіслання її на електронну пошту ФОП Савченко Г.В., а тому така інформація має бути спростована у такий же спосіб.
Таким чином, суд вважає позовну вимогу Банку №2 про зобов`язання Компанії спростувати недостовірну інформацію щодо Банку шляхом надсилання ФОП Савченко Г.В. листа, у якому буде зазначено, що інформація у листі "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року", а саме висловлювання: "…АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями…", є недостовірною, належним та ефективним способом захисту.
Також суд звертає увагу Позивача на те, що чинним законодавством України не встановлено строку, в який Відповідач повинен спростувати недостовірну інформацію.
Однак, виходячи з того, що даний спір переданий на вирішення до суду, тому Відповідач зобов`язаний спростувати інформацію негайно після набрання рішенням у даній справі законної сили.
Разом із цим, Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі №910/9872/21 вказав, що некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням господарського судочинства, якими є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
Отже, позов Банку підлягає частковому задоволенню.
Судовий збір згідно статті 129 ГПК України та з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 50; ідентифікаційний код 14360506) інформацію, поширену Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) у листі "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року", який був адресований Фізичній особі-підприємцю Савченко Ганні Володимирівні, а саме висловлювання: "…АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями…".
3. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) спростувати недостовірну інформацію щодо Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 50; ідентифікаційний код 14360506) шляхом надсилання Фізичній особі-підприємцю Савченко Ганні Володимирівні листа, у якому буде зазначено, що інформація у листі "Щодо отриманої гарантії виконання зобов`язань №5356-25 від 20 серпня 2025 року", а саме висловлювання: "…АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "БАНК АЛЬЯНС" не виконує свої зобов`язання за вже виданими банківськими гарантіями…", є недостовірною.
4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 50; ідентифікаційний код 14360506) 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. судового збору.
5. В іншій частині позову відмовити.
6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.04.2026.

Суддя	Сергій МУДРИЙ