Справа № 932/18955/25 
Провадження № 1-кп/932/1822/25 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра 
у складі:
головуючого судді:   ОСОБА_1 ,
за участю 
секретаря   ОСОБА_2 ,
прокурорів   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених   ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпра, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №42025042030000141 від 03 листопада 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка Каховського району Херсонської області, громадянки України, українки, із вищою освітою, не заміжня, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296КК України.

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ, громадянки України, українки, із середньою освітою, не заміжня, офіційно працевлаштованої продавцем в магазині «Веладіс», зареєстрованої за адресом: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресом: АДРЕСА_4 , раніше не судима,-
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 - 22.10.2025, приблизно о 14 год. 41 хв., з раніше знайомою їй ОСОБА_6 разом знаходилися у громадському місці, а саме в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Сокіл, буд. 16.
Під час перебування у вказаному місці у вказані дату та час, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, групою осіб.
В ході реалізації вказаного протиправного умислу, діючи спільно групою осіб, з хуліганських мотивів, використовуючи малозначний надуманий привід, розуміючи, що вони знаходяться у громадському місці, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпочали сварку з відвідувачкою магазину, а саме з раніше не знайомою їм ОСОБА_7 , яка стояла біля касової зони №9 вказаного магазину.
Перебуваючи у вказаному місці, у вказану дату, близько 14 год. 42 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою грубого порушення громадського порядку та з мотивів явної неповаги до суспільства, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, демонструючи свою перевагу у фізичній силі, бажаючи протиставити себе та прагнучі показати свою зневагу та самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, поєднуючи свої дії із фізичним насильством, вчинили хуліганство.
Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діючи з хуліганських мотивів, перебуваючи в громадському місці - залі магазину, діючи спільно групою осіб, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов роботи магазину та перебування в ньому громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи нахабно, прагнучі показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почала наносити їй удари руками в ділянку обличчя, після чого ОСОБА_6 схопила ОСОБА_7 за волосся. намагаючись повалити на підлогу. В цей час ОСОБА_5 також почала наносити ОСОБА_7 удари руками в ділянки голови та тіла. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 супроводжували свої дії гучними нецензурними висловлюваннями в бік потерпілої.
З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які виражались в порушенні громадського порядку в частині забезпечення спокійних умов роботи магазину та перебування в ньому громадян, до них підійшли працівник магазину ОСОБА_8 та інші відвідувачі магазину, намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..
Однак, незважаючи на прохання працівників магазину та його відвідувачів зупинити свої протиправні дії, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати протиправний умисел, направлений на хуліганство, діючи групою осіб, з метою грубого порушення громадського порядку та з мотивів явної неповаги до суспільства, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, тримала та тягнула потерпілу ОСОБА_7 за волосся, в той час як ОСОБА_6 стримував відвідувач магазину з метою запобігання продовження нею хуліганських дій.
Після часткового припинення кримінального правопорушення внаслідок втручання працівників та відвідувачів магазину, а саме того ж дня приблизно о 14 год. 45 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину, діючи спільно, з хуліганських мотивів, продовжили вчиняти хуліганські дії, а саме повалили ОСОБА_7 на підлогу поблизу касової зони та почали групою осіб завдавати їй удари руками та ногами в ділянку голови та тулуба.
Згодом злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були припинені працівниками та відвідувачами магазину.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- 3-х саден в лобній області по центру та на правій щоці;
- 3-х синців: на задній поверхні лівого плеча в середній третині, у зовнішніх квадратах лівої сідниці та на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки в середній третині;
- 3-х саден у верхньо-зовнішньому квадраті правої сідниці.
За своїм характером вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (на підставі пункту 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6).

Обвинувачена ОСОБА_6 - 22.10.2025, приблизно о 14 год. 41 хв., з раніше знайомою їй ОСОБА_5 разом знаходилися у громадському місці, а саме в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Сокіл, буд. 16.
Під час перебування у вказаному місці у вказані дату та час, у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, групою осіб.
В ході реалізації вказаного протиправного умислу, діючи спільно групою осіб, з хуліганських мотивів, використовуючи малозначний надуманий привід, розуміючи, що вони знаходяться у громадському місці, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розпочали сварку з відвідувачкою магазину, а саме з раніше не знайомою їм ОСОБА_7 , яка стояла біля касової зони №9 вказаного магазину.
Перебуваючи у вказаному місці у вказану дату, близько 14 год. 42 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою грубого порушення громадського порядку та з мотивів явної неповаги до суспільства, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, демонструючи свою перевагу у фізичній силі, бажаючи протиставити себе та прагнучі показати свою зневагу та самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, поєднуючи свої дії із фізичним насильством, вчинили хуліганство.
Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи з хуліганських мотивів, перебуваючи в громадському місці - залі магазину, діючи спільно групою осіб, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов роботи магазину та перебування в ньому громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи нахабно, прагнучі показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почала наносити їй удари руками в ділянку обличчя, після чого ОСОБА_6 схопила ОСОБА_7 за волосся, намагаючись повалити на підлогу. В цей час ОСОБА_5 також почала наносити ОСОБА_7 удари руками в ділянки голови та тіла. При цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 супроводжували свої дії гучними нецензурними висловлюваннями в бік потерпілої.
З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які виражались в порушенні громадського порядку в частині забезпечення спокійних умов роботи магазину та перебування в ньому громадян, до них підійшли працівник магазину ОСОБА_9 та інші відвідувачі магазину, намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Однак, незважаючи на прохання працівників магазину та його відвідувачів зупинити свої протиправні дії, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати протиправний умисел, направлений на хуліганство, діючи групою осіб, з метою грубого порушення громадського порядку та з мотивів явної неповаги до суспільства, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, тримала та тягнула потерпілу ОСОБА_7 за волосся, в той час як ОСОБА_6 стримував відвідувач магазину з метою запобігання продовження нею хуліганських дій.
Після часткового припинення кримінального правопорушення внаслідок втручання працівників та відвідувачів магазину, а саме того ж дня приблизно о 14 год. 45 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні магазину, діючи спільно, з хуліганських мотивів, продовжили вчиняти хуліганські дії, а саме повалили ОСОБА_7 на підлогу поблизу касової зони та почали групою осіб завдавати їй удари руками та ногами в ділянку голови та тулуба.
Згодом злочинні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були припинені працівниками та відвідувачами магазину.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_10 з ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- 3-х саден в лобній області по центру та на правій щоці;
- 3-х синців: на задній поверхні лівого плеча в середній третині, у зовнішніх квадратах лівої сідниці та на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки в середній третині;
- 3-х саден у верхньо-зовнішньому квадраті правої сідниці.
За своїм характером вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (на підставі пункту 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6).

Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила суду, що вона дійсно - 22.10.2025, приблизно о 14 год. 41 хв., перебувала разом з ОСОБА_6 у громадському місці, а саме в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Сокіл ,буд. 16. У цей час у них раптово виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, тобто вчинення хуліганських дій групою осіб. Реалізуючи свій умисел, вона, діючи спільно з ОСОБА_6 , умисно, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, використовуючи малозначний надуманий привід, розпочала конфлікт із раніше незнайомою їм ОСОБА_7 , яка перебувала біля касової зони №9 зазначеного магазину. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, приблизно о 14 год. 42 хв., діючи спільно, з особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до суспільства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вона, разом із ОСОБА_6 підійшли до потерпілої та ОСОБА_6 схопила останню за волосся, намагаючись повалити на підлогу. В цей час, вона також почала наносити ОСОБА_7 удари руками в ділянки голови та тіла, супроводжуючи свої дії гучними нецензурними висловлюваннями в бік потерпілої. Далі до них підійшов працівник магазину та відвідувачі, намагаючись припинити їх дії. Однак, незважаючи на прохання працівника магазину та його відвідувачів зупинити свої протиправні дії, вона, продовжуючи реалізовувати протиправний умисел, направлений на хуліганство, діючи групою осіб, з метою грубого порушення громадського порядку та з мотивів явної неповаги до суспільства, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, тримала та тягнула потерпілу ОСОБА_7 за волосся, в той час як ОСОБА_6 стримував відвідувач магазину з метою запобігання продовження нею хуліганських дій. Надалі, після часткового припинення конфлікту внаслідок втручання працівників магазину та відвідувачів, вона продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з хуліганських мотивів, знову долучилася до протиправних дій, у ході яких потерпілу було повалено на підлогу поблизу касової зони, де їй завдавалися удари руками та ногами в ділянку голови та тулуба.
Свою провину обвинувачена ОСОБА_5 визнала повністю, погодившись із усіма обставинами скоєного кримінального правопорушення, щиро покаялася, зазначив про відсутність намірів в подальшому вчиняти подібне та й інші кримінальні правопорушення. Просила призначити їй покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Обвинувачена ОСОБА_6 пояснила суду, що вона дійсно - 22.10.2025, приблизно о 14 год. 41 хв., перебувала разом з ОСОБА_5 у громадському місці, а саме в приміщенні магазину «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Сокіл ,буд. 16. У цей час у них раптово виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, тобто вчинення хуліганських дій групою осіб. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, вона, діючи спільно з ОСОБА_5 , умисно, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, використовуючи малозначний надуманий привід, розпочала конфлікт із раніше незнайомою їм ОСОБА_7 , яка перебувала біля касової зони №9 зазначеного магазину. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи спільно з ОСОБА_5 , з особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до суспільства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вона підійшла до потерпілої ОСОБА_7 та схопила її за волосся, намагаючись повалити останню на підлогу. В цей час, ОСОБА_5 також почала наносити ОСОБА_7 удари руками в ділянки голови та тіла. Свої дії вони супроводжували гучними нецензурними висловлюваннями в бік потерпілої. Далі до них підійшов працівник магазину та його відвідувачі, намагаючись припинити їх дії. Однак, незважаючи на зауваження та прохання припинити правопорушення, вона зазначила, що ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з хуліганських мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, продовжувала тримати та тягнути потерпілу ОСОБА_7 за волосся, у той час як її намагалися стримати сторонні особи з метою припинення конфлікту. Надалі, після часткового припинення конфлікту внаслідок втручання працівників магазину та його відвідувачів, вона продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з хуліганських мотивів, знову долучилася до протиправних дій, у ході яких потерпілу було повалено на підлогу поблизу касової зони, де їй завдавалися удари руками та ногами в ділянку голови та тулуба.
Свою провину обвинувачена ОСОБА_6 визнала повністю, погодившись із усіма обставинами скоєного кримінального правопорушення, щиро покаялася, зазначив про відсутність намірів в подальшому вчиняти подібне та й інші кримінальні правопорушення. Просила призначити їй покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_7 , будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, надала суду заяву в якій просила розглянути кримінальне провадження без її особистої участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, проти проведення судового розгляду кримінального провадження скороченому порядку не заперечувала. Прохала призначити обвинуваченим покарання на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, щодо можливості за відсутності потерпілої, з`ясувати всі обставини кримінального провадження, вирішив про проведення подальшого судового розгляду без особистої участі належно повідомленої потерпілої.
Крім позиції потерпілої, усі наявні, в судовому засіданні, учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а тому судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.296КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненене групою осіб.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.296КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненене групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12КК України є нетяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, за яким обвинувачена визнає себе винуватою, його наслідки та відношення обвинуваченої до них, відсутність матеріальних та моральних вимог з боку потерпілої сторони та позиції останньої щодо призначення покарання на розсуд суду, дані про особу винуватої, яка є раніше не судимою, протягом останнього року до адміністративної відповідальності не притягувалась; має місце мешкання та місце реєстрації; за сімейним станом – незаміжня; неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні - не має; на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я - не перебуває; офіційно не працевлаштована, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст.66КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд враховує її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Згідно ст.67КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Судом приймається до відома досудова доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_5 , за якою рівень ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення - оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства – дуже високий, проте орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк - можливе, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12КК України є нетяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, за яким обвинувачена визнає себе винуватою, його наслідки та відношення обвинуваченої до них, відсутність матеріальних та моральних вимог з боку потерпілої сторони та позиції останньої щодо призначення покарання на розсуд суду, дані про особу винуватої, яка є особою раніше не судимою, протягом останнього року до адміністративної відповідальності не притягувалась; має місце мешкання та місце реєстрації; за сімейним станом – незаміжня; неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні - не має; на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я - не перебуває; офіційно працевлаштована продавцем в магазині «Веладіс», а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст.66КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд враховує її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Згідно ст.67КК України, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Судом приймається до відома досудова доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_6 , за якою рівень ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства - оцінюються як середній, проте орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк – можливе, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом, також, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику, додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.296КК України, приходячи при цьому до переконання, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення, призведе до позитивних змін в її особистості, а також створить у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що відверне підвищений ступінь суспільної небезпечності її особи та у сукупності утворить бажання обвинуваченої стати на шлях виправлення.
На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику, додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.296КК України, приходячи при цьому до переконання, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення, призведе до позитивних змін в її особистості, а також створить у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що відверне підвищений ступінь суспільної небезпечності її особи та у сукупності утворить бажання обвинуваченої стати на шлях виправлення.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини. Прикладом може слугувати рішення у справі «Швидка проти України».
Дотримання принципу пропорційності, є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа №5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Іспитовий строк — це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим, який під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки.
Іспитовий строк дисциплінує засудженого, має на меті привчити його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля — звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування
З урахуванням наведеного, ретельно вивчивши інформацію про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , її поведінку в період досудового слідства та судового провадження, що супроводжувалось активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення, наслідки вчиненого, визнання вини та щирого каяття щодо скоєного, критичного ставлення до спричиненого, наміру уникати в подальшому повторення подібного та й інших кримінальних правопорушень, позицію потерпілої, в сукупності з іншим, дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , положень ст.75КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком з покладенням на неї обов`язків, передбачених у ст.76КК України, оскільки вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування покарання, а застосування вказаних вище положень призведе до позитивних змін в її особистості і створить у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
На думку суду іспитовий строк тривалістю один рік належним чином забезпечить здійснення контролю та виконання покладених на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язків та інші умови випробування.
З урахуванням наведеного, ретельно вивчивши інформацію про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , її поведінку в період досудового слідства та судового провадження, що супроводжувалось активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення, наслідки вчиненого, визнання вини та щирого каяття щодо скоєного, критичного ставлення до спричиненого, наміру уникати в подальшому повторення подібного та й інших кримінальних правопорушень, позицію потерпілої, в сукупності з іншим, дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , положень ст.75КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком з покладенням на неї обов`язків, передбачених у ст.76КК України, оскільки вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без реального відбування покарання, а застосування вказаних вище положень призведе до позитивних змін в її особистості і створить у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
На думку суду іспитовий строк тривалістю один рік належним чином забезпечить здійснення контролю та виконання покладених на обвинувачену ОСОБА_6 обов`язків та інші умови випробування.
Цивільний позов не заявлено.
Документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів – відсутні.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч.9 ст.100КПК України. 
Запобіжний захід відносно обвинувачених - не застосовано, прокурор до постановлення вироку, щодо обрання будь-якого запобіжного заходу, з клопотанням до суду – не звертався, та, на час ухвалення вироку, у суду не має підстав для його застосування.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395КПК України, суд –
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 - визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік.
На підставі ст.75КК України - ОСОБА_5 - від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1(один) рік з покладенням на неї відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженої.

ОСОБА_6 - визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік.
На підставі ст.75КК України - ОСОБА_6 - від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1(один) рік та з покладенням на неї відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_6 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженої.
Речові докази: 
DVD-диск з відеоматеріалами з технічних засобів для відеофіксації, стосовно обставин подій, що мали місце 22.10.2025 у період часу з 14 години 40 хвилин по 14 годину 50 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Сокіл, 16 - після набрання вироком законної сили – залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченими у той же строк з моменту вручення їм копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Шевченківського районного 
суду міста Дніпра         ОСОБА_11