Справа № 199/6158/16-ц
(2/199/129/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

20.03.2026  року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Попружко Д.О.
представника позивача Вакули Д.М., відповідача ОСОБА_1 та його представника Дрозда Р.Ю., відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позову зазначив, що 18.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №CM-SME302/263/2008, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 100000,00 доларів США терміном до 18.07.2023 року із сплатою плаваючої процентної ставки у сумі фіксованого відсотку у розмірі 6% річних за користування кредитом, що відповідає строку дії та умовам договору.
У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року з відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SR-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , як поручитель, солідарно відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року у тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагороди, штрафів, пені, та інших платежів відшкодування збитків.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2017 року, ухваленим по справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), та ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166), заборгованість станом на 02.07.2016 року за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року у сумі 101425,31 доларів США, що в еквіваленті становить 2524498,44 гривень, з яких: залишок заборгованості по кредиту – 75482,66 доларів США в еквіваленті 1871970,00 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом – 25942,65 доларів США в еквіваленті 643377,72 гривень, витрати по сплаті судового збору – 37868,00 гривень, а всього 2562366 (два мільйони п`ятсот шістдесят дві тисячі триста шістдесят шість) гривень 44 копійки.
Ухвалою суду від 18.01.2019 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2017 року, ухвалене по справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано та призначено справу до розгляду.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Машошина А.О. надала до суду відзив на позов, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що позивачем надано до суду невірні розрахунки, оскільки більшість платежів за квитанціями не відображені у розрахунку заборгованості та не враховані банком.
Крім цього, відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №СМ-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, станом на 02.07.2016 року банком нараховані відсотки на суму 75482,66 доларів США починаючи з 01.03.2015 року у розмірі 14,9% на рік, однак матеріали справи не містять доказів розміру відсоткової ставки.
Відповідно до п. 3 кредитного договору сторони наступним домовились, що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись Плаваюча відсоткова ставка: Фіксований відсоток + FIDR. Фіксований відсоток встановлено 6 % (шість відсотків) річних. FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись Банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку, передбаченому цим Договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті Банку www.otpbank.com.ua, а також у приміщенні Банку (як в головному офісі так і в інших установах Банку) на інформативних стендах.
У п. 1.4.1.2, п.1.4.1.3. ч. 2 кредитного договору зазначено, що у разі використання Плаваючої процентної ставки, проценти за користування Кредитом розраховуються як FIDR + Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR Сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладення цього Договору). Плаваюча процентна ставка по Кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього Договору щоразу після перебігу кожного 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дати укладання цього Договору, якщо інше не передбачено цим договором.
Додатковим договором №3 від 01.11.2013 року сторонами були внесені зміни до кредитного договору. Так, з`явився розділ 1 «Визначення термінів», у п. 1.6 якого сторони навели аналогічне до раніше наведеного терміну FIDR. Пункт 2.1.3.6 передбачає, що зміна плаваючої відсоткової ставки відбувається без укладення будь-яких додаткових договорів. Тобто, кожний випадок зміни відсоткової ставки, що мав місце з моменту укладення кредитного договору, повинен бути доведений позивачем шляхом надання доказів зміни процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені у Банку на строк у 366 днів, із виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору та докази того, що позивач належним чином повідомив про це відповідачів. Через відсутність наведених доказів встановити дійсний розмір відсотків за кредитним договором неможливо, а отже неможливо стверджувати про розмір заборгованості.
Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача Захарченко І.В. надав до суду відповідь на відзив, у якому просив позов задовольнити у повному обсязі, із викладених у ньому підстав, оскільки розгорнутий розрахунок заборгованості станом на 21.05.2019 року за кредитним договором №СМ-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, а також копії виписок по банківських рахунках боржника за період із 18.07.2008 року по 18.04.2014 року, підтверджують наявність заборгованості відповідачів перед позивачем.
Розмір відсотків підтверджується копією довідки АТ «ОТП Банк» від 07.06.2019 року щодо розміру процентних ставок FIDR за період із квітня 2007 року по липень 2017 року.
Крім цього, представник позивача посилається на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року, ухвалене по справі №199/9911/14 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору неукладеним в частині визнання кредитного договору недійсним, де були вирішені питання щодо визнання кредитного договору неукладеним в частині п. 3 щодо ставки FIDR; недійсним в частині п. 2 щодо річної бази нарахування процентів 360 календарних днів у році; визнання кредитного договору №СМ-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року недійсним.
Звертає увагу суду, що даним рішенням було встановлено наступне: «18 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №СМ-SME302/263/2008, відповідно до якого, позивач отримав кредит у розмірі 100000,00 доларів США на споживчі цілі зі строком повернення 18 липня 2023 року, сплатою 6 % річних.
Кредитне зобов`язання забезпечено наступними угодами: договором іпотеки №РСL-302/421/2006 від 20 грудня 2006 року, із змінами відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 від 18 липня 2008 року; договором поруки №SR-SМЕ302/263/2008 від 18 липня 2008 року.
Пунктом 3 частини 1 кредитного договору сторони домовились, що за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 6 % (п`ять відсотків) річних + FIDR.
Підписавши кредитний договір, сторони: позивач та відповідач домовилися, що у договорах використовується плаваюча процентна ставка, яка складається із перемінної частини та фіксованого відсотка. Така плаваюча ставка може змінюватися (збільшуватися чи зменшуватися) шляхом зміни розміру ставки FIDR.
Також підписанням кредитного договору сторони: позивач та відповідач домовилися, що у разі використання плаваючої процентної ставки, яка складається із перемінної частини та фіксованого відсотка - така плаваюча ставка може змінюватися як у сторону збільшення чи зменшення шляхом зміни розміру ставки FIDR в порядку, передбаченому сторонами кредитного договору і в залежності від вартості строкових депозитів фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк у 366 днів із виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. 
Позивач не обмежений в отриманні інформації щодо зміни розміру відсоткової ставки FIDR, оскільки інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також у приміщенні банку на інформаційних стендах.
Цим сторони висловили свою згоду відносно такої плаваючої процентної ставки щодо усієї непогашеної суми кредиту без укладення інших додаткових договорів до основного кредитного договору.
Позивач, отримавши кредит на умовах сплати плаваючої процентної ставки, підписавши кредитний договір, висловив згоду з умовами відсоткової ставки за користування кредитом у порядку, передбаченому сторонами кредитних договорів, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, а тому сторонами вказаного кредитного договору була погоджена відсоткова ставка за договором.
Після укладення договору позивач постійно виконував його умови, що свідчить про погодження його з умовами договору.
Таким чином, припущення відповідача щодо необґрунтованого розміру відсотків є безпідставними.
На підставі викладеного, представник позивача просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вищевказану заборгованість за кредитним договором.
Відповідач ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки у матеріалах справи відсутнє підтвердження виконання Банком своїх зобов`язань за умовами п. 1.7.1 кредитного договору №СМ-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, представником позивача не надано доказів кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк».
Крім цього, представником позивача не надано до суду доказів відкриття поточного рахунку № НОМЕР_3 , відкриття якого є обов`язковим при укладанні кредитного договору для зарахування кредитних коштів та їх повернення, а також відсутній договір на відкриття рахунку № НОМЕР_4 , із якого начебто перераховувалися кредитні кошти на поточний рахунок.
Зазначає, що рахунок № НОМЕР_3 є недійсним, що свідчить про його неналежність як з підстав відсутності договору на відкриття рахунку, відповідно до вимог чинного законодавства, так і з підстав перевірки його на відповідність правильного формування рахунку згідно з вимогами Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України від 17.06.2004 року №280.
Відповідач звертає увагу на те, що кредитна заявка, копія кредитного договору, розрахунок заборгованості та меморіальний ордер жодним чином не підтверджують факт наявності заборгованості за кредитним договором №СМ-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, оскільки незрозуміло з якого часу та яким чином була сформована сума заборгованості.
Також, у кредитній заявці від 18.07.2008 року, в якій ОСОБА_1 просить видати кредит у розмірі 100000,00 доларів США, шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_3 у ЗАТ «ОТП Банк», у графі «посада уповноваженої особи, що підписала документ», відсутні відомості про уповноважену особу. 
У кредитній заявці вказаний позичковий рахунок № НОМЕР_4 , із якого позивач повинен був перерахувати кредитні кошти на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , що суперечить вимогам Постанови Правління Національного банку України №280 від 17.06.2004 року «Про затвердження Інструкцій про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України», надання грошових коштів у валюті на купівлю власного нерухомого житла має підтверджуватися первинним обліковим бухгалтерським документом у кореспонденції з рахунком №2233…, згідно з яким використовується облік довгострокових іпотечних кредитів, так як виключно даний рахунок є відповідним рахунком для здійснення Банком кредитування на купівлю нерухомого житла. Рахунок 2203 «Довгострокові кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам» є відповідним рахунком для здійснення Банком кредитування під заставу власного житла.
Відповідно до дублікату меморіального ордеру №1 від 18.07.2008 року вбачається, що Банком платника зазначено АТ «ОТП Банк», що не відповідає дійсності, адже на дату укладання кредитного договору та формування даного документу позивач мав статус ЗАТ «ОТП Банк». На дублікаті меморіального ордеру не стоїть штемпель відділення, в якому було укладено кредитний договір, а в ордері відсутні посади та прізвища осіб, що відповідальні за здійснення господарської операції та їх підписи. Національним Банком України не передбачено такий видатковий касовий документ як меморіальний ордер, тому меморіальний ордер №1 від 18.07.2008 року не підтверджує факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів та не є належним доказом у справі з вищезазначених підстав.
Представником позивача не надано до суду доказів видачі коштів в іноземній валюті, платіжних доручень від ОСОБА_1 на купівлю іноземної валюти, а саме: платіжного доручення у національній валюті для перерахування 484030,00 гривень на МВБУ з метою придбання доларів США, яке передбачено Додатком №2 Постанови НБУ від 21.01.2004 р. №22; платіжного доручення в іноземній валюті для перерахування придбаних доларів США на МВБУ з поточного рахунку Позичальника - ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , який повинен мати ключовий розряд «0», а не «3», на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №CM-SME-302/263/2008 від 18.07.2008 року у розмірі 100000,00 доларів США, яке передбачено Додатком №1 Постанови НБУ від 05.03.2003 р. №82; відсутня заява на видачу готівки та квитанція, що свідчить про завершення даної операції, що є доказом проведення господарської операції по видачі готівки з поточного рахунку позивача, відповідно до вимог Постанови НБУ «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України» від 14.08.2003 р. №337.
Посилаючись на вказані обставини, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
30.01.2020 року представник позивача Захарченко І.В. надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, та із урахуванням уточненого розрахунку просив суд стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 93146,33 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку становить 2 312 023,43 гривень.
Позивач Акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», яке у свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», що підтверджується витягом зі Статуту, наявним у матеріалах справи.
У судовому засіданні представник позивача АТ «ОТП Банк» Вакула Д.М. підтримала позов із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та додатково пояснила, що 01.11.2013 року ОСОБА_1 погодився, що має заборгованість перед банком та не мав заперечень щодо нового графіку платежів, підписував додаткові угоди та погоджував графік платежів. Також, у додаткових договорах було визначено валюту кредиту, а саме долари США. 
Відповідно до розрахунку сума заборгованості відповідачів становить 93146,33 доларів США та складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 75482,66 доларів США; заборгованості по відсотках у розмірі 10686,59 доларів США; заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 6977,08 доларів США. 
Зазначила, що 18.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №CM-SME302/263/2008, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 100000,00 доларів США терміном до 18.07.2023 року із сплатою плаваючої процентної ставки у сумі фіксованого відсотку у розмірі 6% річних за користування кредитом, що відповідає строку дії та умовам договору.
ОСОБА_1 був ознайомлений у письмовій формі та в повному об`ємі з інформацією передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується особистим підписом позичальника у Анкеті-заяві фізичної особи на отримання іпотечного кредиту.
Відповідно до п. 1.1 частини №2 кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, що визначений в частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов`язання.
Згідно з пунктом 3 частини №1 кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складає фіксований відсоток (6 %) + FIDR.
Представник позивача АТ «ОТП Банк» Вакула Д.М. зазначила, що FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватися Банком (збільшуватись або зменшуватись) v в порядку передбаченому цим Договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайту Банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщенні Банку (як в головному офісі так і в інших установах Банку) на інформативних стендах.
Згідно з п. 4 Кредитного договору, повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (Ануїтеті платежі - сума Кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору)._
При цьому, станом на дату укладення кредитного договору ставка FIDR дорівнювала 8,5%.
Тобто, фіксований відсоток (6 %) + FIDR (8,5 %) = 14,5 % (проценти за користування кредитом).
Згода ОСОБА_1 щодо використання вказаної процентної ставки підтверджується особисто підписаним позичальником додатком №1 (Графіком платежів) до кредитного договору.
Крім цього, 07.04.2009 року між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, яким внесено зміни та доповнення до кредитного договору та викладено графік платежів в новій редакції.
Так, згідно з додатковим договором №1 від 07.04.2009 року (п. 2.1.10.) позичальник повторно підтвердив (особисто своїм підписом), що: «Підписанням цього Додаткового договору Сторони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку плати за Кредит, встановлене Кредитним договором та цим Додатковим договором, повністю відповідає волевиявленню Сторін. Сторони цим також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за Кредит та окремими елементами цього порядку».
Також, вказаним договором сторони погодили, що па період із 07.04.2009 року по 18.09.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Фіксована процентна ставка 7 % річних (п. 3.1). 
Далі, у період із 18.09.2009 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі: фіксований відсоток (6,9 %) + FIDR (8,5 %) = 15,4 % (проценти за користування кредитом).
У подальшому, 14.10.2013 року між ОСОБА_1 та AT «ОТП Банк» укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, яким внесено зміни та доповнення до кредитного договору та викладено графік платежів в новій редакції.
У додатковому договорі №2 від 14.10.2013 року (п. 2.1.10.) позичальник повторно підтвердив (особисто своїм підписом), що: «Підписанням цього Додаткового договору Сторони висловлюють свою цілковиту згоду щодо зафіксованого Кредитним договором та цим Додатковим договором порядку зміни розміру процентної ставки (Плаваючої та/чи Фіксованої) без укладення будь-яких додаткових договорів до Кредитного договору та/чи Графіка платежів у новій редакції та Сторони підтверджують, що зафіксований Кредитним договором та цим Додатковим порядок змін розміру процентної ставки не є збільшенням розміру процентної ставки не є збільшенням розміру процентів за користування Кредитом в односторонньому порядку. Сторони цим також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за кредит та окремими елементами цього порядку».
Вказаним договором сторони погодили, що на період із 14.10.2013 року по 10.10.2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі: фіксований відсоток (6,65 %) + FIDR (8 %) = 14,65 % (проценти за користування кредитом), (п. 3.1).
Далі, у період із 11.10.2014 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі: фіксований відсоток (6,9 %) + F1DR (8 %) = 14,9 % (проценти за користування кредитом).
Разом із тим, АТ «ОТП Банк» просить звернути увагу на те, що у деталізованому розрахунку заборгованості за кредитним договором за відповідний період вказана процентна ставка 14,9 %.
Підписанням нового графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору) від 14.10.2013 року ОСОБА_1 погодився із наявністю заборгованості за тілом кредиту - 76 923,47 доларів США та 890,39 доларів США - заборгованість за відсотками.
Крім цього, 01.11.2013 року між ОСОБА_1 та AT «ОТП Банк» укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, яким внесені зміни та доповнення до Кредитного договору та викладено графік платежів в повій редакції. 
Вказаним договором сторони погодили, що на період із 01.11.2013 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований відсоток (6,9 %) + FIDR (8 %) = 14,9 % (проценти за користування кредитом), (п. 3.1).
Підписанням нового графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору) від 01.11.2013 року ОСОБА_1 погодився з наявністю заборгованості за тілом кредиту - 76 632,54 доларів США та 531,74 доларів США - заборгованість за відсотками.
Таким чином, як зазначає представник позивача АТ «ОТП Банк» Вакула Д.М., ОСОБА_1 , підписавши 14.10.2013 Додатковий договір №2 до Кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 та Графік платежів до нього, а також підписавши Додатковий договір №3 від 01.11.2013 до Кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 та Графік платежів до нього, неодноразово визнавав борг у сумі 76 632,54 доларів США за тілом кредиту.
Що стосується меморіальних ордерів, вони були підписані уповноваженими особами банку. 
Посилаючись на вказані обставини, представник позивача АТ «ОТП Банк» Вакула Д.М. просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та пояснив, що 18.07.2008 року між сторонами було підписано кредитний договір на суму 100000,00 доларів США, однак грошові кошти отримував у відділенні банку у валюті - гривні. Вказані кошти були необхідні для ремонту квартири, яка була придбана у 2004 році та належала дружині ОСОБА_2 .. До 2014 року сплачував заборгованість та звертався до позивача із листами про зміну відсоткової ставки кредиту через скрутне матеріальне становище, однак банком було відмовлено у зміні відсоткової ставки. Після 2014 року не погоджувався з відсотковою ставкою та умовами банку. 
Звертає увагу суду на те, що він відсутній у списках боржників у Національному банку України, оскільки сплатив позивачу 106000,00 доларів США за різними курсами НБУ. 
Також, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що в обґрунтування факту видачі 100 000 доларів США позивач надає копію дублікату валютного меморіального ордеру від 18.07.2008 року., який підтверджує факт про перерахування з рахунку НОМЕР_5 на рахунок НОМЕР_3 100 000 доларів США. При цьому, у зазначеному документі відсутнє зазначення особи, яка його підписала, а сам ордер фіксує передачу коштів від АТ "ОТП БАНК" у 18.07.2008 році, проте, як вбачається із кредитного договору станом на 18.07.2008 року кредитор мав скорочене найменування ЗАТ «ОТП Банк», що на думку відповідача ОСОБА_1 вказує, що копія дублікату валютного меморіального ордеру від 18.07.2008 року містить недостовірні дані.
Також, на думку відповідача ОСОБА_1 , на недостовірність даних дублікату валютного меморіального ордеру від 18.07.2008 року вказує і його оригінал, у якому дата замазана білою речовиною схожою на коректор офісний та поверх написана інша дата.
Крім цього, у дублікаті валютного меморіального ордеру № 1 зазначено код 0410009 відповідно до "Державного класифікатора управлінської документації ДК 10-098" та постанови Правління НБУ № 22, що відноситься до гривневих операцій. Разом із цим, відповідно до постанови Правління НБУ № 82, для меморіальних ордерів в іноземній валюті має використовуватись код 0408009.
Також, як зазначає відповідач ОСОБА_1 , не відповідає вимогам постанови Національного банку України «Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України» від 20.10.2004р. № 495 і номер рахунку у вказаному меморіальному ордері від 18.07.2008 року.
На його думку, дублікат валютного меморіального ордеру від 18.07.2008 р. не може вважатися належним і допустимим доказом видачі кредитних коштів через наявність істотних недоліків, а саме: відсутність підпису, факт підправлення дати, застосування невірного коду операції та невідповідність вимогам нормативних актів щодо оформлення банківських документів. 
Посилаючись на вказані обставини, відповідач ОСОБА_1 просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що представником позивача не надано належних доказів на підтвердження заборгованості. У березні 2015 року між сторонами була умова про дострокове погашення кредитної заборгованості. У матеріалах справи містяться дублікат меморіального ордеру, однак дата ордеру замальована маркером, тобто вказаний документ не є належним доказом у справі. 
Крім цього, на теперішній час у Національному банку України відсутня інформація щодо наявності кредитної заборгованості у ОСОБА_1 перед позивачем. 
Також зазначає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом у справі через суттєві математичні похибки, розбіжності з умовами кредитного договору, відсутність інформації про застосований валютний курс, невідповідність квитанціям про сплату та відсутність підтвердження належного направлення вимоги про дострокове погашення. Сукупність цих недоліків свідчить про недостовірність наданого розрахунку.
Крім цього, у п.2.1.1. додаткового договору №1 від 07 квітня 2009 року до кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18 липня 2008 року викладені неоднозначно дані щодо фіксованого відсотку, а саме цифровий показник позначено 6,9% річних при цьому прописом в дужках зазначено «шість цілих п`ятдесят чотири сотих відсотків», в той час як у додатку №1 від 07.04.2009 року до кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18 липня 2008 року у «Графіку повернення Кредиту та сплати процентів» % ставки 1 та 2 складають відповідно 7% та 15,40%. 
Також звертає увагу суду, що згідно з дублікатом Валютного меморіального ордеру №1 від 18.07.2008 року, ОСОБА_1 отримано грошові кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ «ОТП Банк» м. Дніпропетровськ, у загальній сумі 100 000,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 484 030,00 грн. із призначенням платежу «Видача кредиту згідно кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18 липня 2008 року». Дублікат Валютного меморіального ордеру №1 від 18.07.2008 року містить відмітку Централізованого бак-офісу АТ «ОТП Банку» в м. Вінниця №39 від 18.07.2008 року. При цьому, грошові кошти отримані ОСОБА_1 згідно кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18 липня 2008 року, згідно первинних документів видані АТ «ОТП Банк» м. Дніпропетровськ, в той час як кредитний договір №CM-SME302/263/2008 від 18 липня 2008 року укладено між з ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк».
Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача Дрозд Р.Ю. просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та додатково пояснила, що кредит надавався банком у національній валюті та станом на теперішній час сплачений у повному обсязі.
У ході розгляду справи, судом 15 вересня 2020 року була призначена судово-економічна експертиза, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (т.3, а.с. 86,87).
У подальшому, згідно з висновком судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Константиновської О.Г. №4239/4240-20 від 27.07.2021 року на кожне із постановлених судом питань, експерту відповідь надати не надається за можливе (т.3, а.с. 135-153).
Далі, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська у справі 14.01.2022 року призначено повторну судово-економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (т.3, а.с.199-201).
У подальшому, на виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 14.01.2022 року, старшим судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Лисаком Ю.О. 21.09.2022 року складено висновок за результатами проведення судової економічної експертизи №523/5649 (т.3, а.с. 213-230).
Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, висновок повторної судово-економічної експертизи №523/5649 від 14.01.2022 року, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, які не заборонені законом.
За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 18.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонере товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №CM-SME302/263/2008, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 100000,00 доларів США терміном до 18.07.2023 року із сплатою плаваючої процентної ставки у сумі фіксованого відсотку у розмірі 6% річних за користування кредитом, що відповідає строку дії та умовам договору (т.1, а.с.15-17).
Кредитні кошти були надані банком на підставі кредитної заявки ОСОБА_1 від 18.07.2008 року, шляхом перерахування кредитних коштів у повній сумі на поточний рахунок відповідача, відкритий у банку (т.1, а.с.14).
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині №1 цього договору, а позичальник приймає, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому договорі.
Згідно з п.п. 1.7.1 п. 1.7 кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника в банку. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу. 
Відповідно до п. 2. ч. 1 кредитного договору, поточний рахунок позичальника - № НОМЕР_3 . 
Згідно із положеннями п. 3 частини №1 кредитного договору, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка, яка складає фіксований відсоток (6%) + FIDR.
FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, із виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. У залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватися Банком (збільшуватись або зменшуватись) у порядку передбаченому цим Договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розмішується на сайту Банку www.otpbank.com.ua, а також у приміщенні Банку (як в головному офісі так і в інших установах Банку) на інформативних стендах.
Відповідно до п. 4 кредитного договору, повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником Ануїтетних Платежів. Ануїтетні платежі - сума Кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом усього строку дії Кредитного договору.
Станом на дату укладення кредитного договору ставка FIDR дорівнювала 8,5%.
Тобто, фіксований відсоток (6%) + FIDR (8,5%) = 14,5% (проценти за користування кредитом).
Згода позичальника ОСОБА_1 із зазначеною процентною ставкою підтверджується його особистим підписом у Додатку №1 (Графік платежів) до кредитного договору (т.1 а.с.26-33).
Факт надання банком ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року підтверджується валютним меморіальним ордером №1 від 18.07.2008 року на суму 100000,00 доларів США (т.1 а.с.85).
Відповідно до п. 4.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003 року (у редакції від 03.12.2006 року, що діяла на момент надання кредиту), меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку). 
Також, із метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, з відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SR-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , як поручитель, солідарно відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року у тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагороди, штрафів, пені, та інших платежів відшкодування збитків (т.1, а.с.63-65).
За умовами п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. 
Відповідно до п. 2.2 договору поруки, на дату укладення цього договору розмір боргових зобов`язань, забезпечених порукою, становить 100000 (сто тисяч) 00 доларів США. Порукою забезпечені боргові зобов`язання в разі зміни їх суми, відповідно до п. 2.1 цього договору. 
07.04.2009 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір №1 до Кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, відповідно до якого були внесені зміни та доповнення до кредитного договору. Згідно з умовами Додаткового договору №1, а саме п. 2.1.1. визначено, що на період із 07.04.2009 року по 18.09.2009 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 7,00 % річних. На період із 18.09.2009 року до повного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається із фіксованого відсотку у розмірі 6,9% річних + FIDR (8,5 %) = 15,4 % (проценти за користування кредитом) (т.1, а.с.34-36). 
Крім того, сторони домовилися викласти графік платежів у новій редакції (Додаток №1 до цього Додаткового договору) (т.1, а.с.37-43).
07.04.2009 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір №1 до Договору поруки №SR-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, згідно з яким сторони домовилися внести зміни та доповнення до договору поруки (т.1, а.с.66).
14.10.2013 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Додатковий договір №2 до Кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, відповідно до якого були внесені зміни та доповнення до кредитного договору. Умовами Додаткового договору №2, а саме п. 2.1.1. визначено, що на період із 14.10.2013 року по 10.10.2014 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у наступному розмірі: фіксований відсоток 6,65% річних + FIDR (8 %) = 14,65% (проценти за користування кредитом). На період із 11.10.2014 року до повного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка в наступному розмірі: фіксований відсоток 6,9% річних + FIDR (8%) = 14,9% (проценти за користування кредитом) (т.1, а.с.44-47).
Сторони домовилися доповнити кредитний договір графіком платежів, який визначений у Додатку №1 до вказаного Додаткового договору (т.1, а.с.48-50). 
01.11.2013 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір №3 до Кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року (т.1, а.с.51-54), відповідно до якого були внесені зміни та доповнення до кредитного договору. Вказаним договором сторони погодили, що на період із 01.11.2013 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований відсоток (6,9 %) + FIDR (8 %) = 14,9 % (проценти за користування кредитом).
Підписанням нового графіку платежів (Додаток №1 до кредитного договору) від 01.11.2013 року ОСОБА_1 погодився із наявністю заборгованості за тілом кредиту - 76 632,54 доларів США та 531,74 доларів США - заборгованість за відсотками (т.1, а.с.55-56).
Прийнявши на себе зобов`язання належним чином виконувати умови Кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у строк та у порядку, передбаченому кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 вказані зобов`язання належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась прострочена заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування кредитом.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 1 ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через "солідарну вимогу" та "солідарний обов`язок" (ст. ст. 541-544 ЦК України).
Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а вразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.
Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.
При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову.
Згідно з п. 2.1.4.1 додаткового договору №3 від 01.11.2013 року до кредитного договору, у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів), укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 календарних днів, сторони домовились, що банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов`язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу банку, у зв`язку із чим позичальник зобов`язаний погасити боргові у повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов`язань.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, вих. №85-01-85-2/874-БТ від 04.07.2016 року. Проте, станом на дату подання позовної заяви, зазначена вимога відповідачем ОСОБА_1 виконана не була (т.1, а.с.10).
Поручителю ОСОБА_2 було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, вих. №85-01-85-2/876-БТ від 04.07.2016 року. Проте, станом на дату подання позовної заяви, зазначена вимога відповідачем ОСОБА_2 виконана не була (т.1, а.с.11).
Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, шляхом пред`явлення позову до суду.
Відповідно до розрахунку заборгованості, яка була надана представником позивача, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 02.07.2016 року мають солідарну заборгованість у розмірі 93 146,33 доларів США, (що за офіційним курсом Національного банку України станом на 02.07.2016 рік становив 2 312 023,43 гривень), з яких: заборгованість по тілу кредиту – 75482,66 доларів США, заборгованість за відсотками – 10445,51 доларів США, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість по кредиту - 6977,08 доларів США (т.1 а.с.8). 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Тобто серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі, зокрема для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
За клопотанням представника відповідача Дрозда Р.Ю. ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2020 року по справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (т.3 а.с.86,87).
25.08.2021 року до суду надійшов висновок експерта №4239/4240-20, складений судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Константиновською О.Г. 27.07.2021 року №4239/4240-20 за результатами проведення судово-економічної експертизи по цивільній справі №199/6158/16. Згідно з наданим висновком, експерт не зміг надати відповіді на поставлені запитання у зв`язку із відсутністю необхідних для проведення експертизи документів (т.3 а.с.135-153).
За клопотанням представника позивача Захарченка І.В. ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного м. Дніпропетровська від 14.01.2022 року по справі було призначено повторну судово-економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (т.3 а.с.199-201). 
Відповідно до висновку експерта №523/5649 складеного старшим судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Лисаком Ю.О. 21.09.2022 року (т.3 а.с.213-230) встановлено, що відповідно до наданого банківського розрахунку заборгованості за період із жовтня 2010 року по лютий 2011 року, для розрахунку відсотків АТ «ОТП Банк» було використано відсоткову ставку у розмірі 14,40% (6,9% фіксованої ставки + FIDR 7,5%).
Разом із тим, згідно з довідкою № 73-3-2/319 від 26.05.2022 року, наданою АТ «ОТП Банк», ставка FIDR у зазначений період становила 6,5%, отже загальна ставка мала складати 13,40%. Таким чином, за вказаний період було нараховано відсотки у сумі 6821,45 дол. США, тоді як за правильною ставкою ця сума мала становити 6347,73 дол. США, що на 473,72 дол. США менше.
Аналогічні розбіжності виявлено і щодо інших періодів:
-за період із березня 2011 року по червень 2011 року банк застосував ставку 14,40%, тоді як згідно з довідкою FIDR становила 6,0%, тобто загальна ставка мала бути 12,90%. У результаті було нараховано 3656,69 дол. США замість 3275,80 дол. США, що на 380,89 дол. США більше;
-за період із січня по лютий 2012 року банк застосував ставку 12,90%, тоді як згідно із наданою інформацією ставка FIDR дорівнювала 7,0%, і загальна ставка мала становити 13,90%. Таким чином, мало бути нараховано 1933,85 дол. США, однак фактично нараховано — 1794,72 дол. США, що на 139,13 дол. США менше, ніж слід було нарахувати;
-за період із березня по червень 2012 року банк застосував ставку 12,90%, тоді як правильна ставка згідно з довідкою — 14,90%. Відповідно, було нараховано 3059,81 дол. США, замість необхідних 3534,21 дол. США, тобто на 474,40 дол. США менше.
Починаючи з липня 2012 року і до липня 2016 року, банк застосовував ставку, яка відповідала ставці FIDR, зазначеній у довідці. Загалом, за результатами дослідження встановлено, що:
-за період із жовтня 2010 року по лютий 2011 року відсотки були завищені на 473,72 дол. США;
-за період із березня по червень 2011 року відсотки були завищені на 380,89 дол. США;
-за період із січня по лютий 2012 року відсотки були занижені на 139,13 дол. США;
-за період із березня по червень 2012 року відсотки були занижені на 474,40 дол. США.
Таким чином, загальна сума відсотків за користування кредитом, нарахована Банком за період із 18.07.2008 року по 02.07.2016 року, підлягає коригуванню з 80178,09 дол. США до 79937,01 дол. США. Відповідно, сума несплаченої заборгованості за відсотками становить 10445,51 дол. США (еквівалент 259272,31 грн. за курсом НБУ 24,821412 грн./дол. США).
Також, дослідженням підтверджено, що нарахування та погашення відсотків на прострочену заборгованість у сумі 6977,08 дол. США (еквівалент 173180,98 грн.) документально підтверджується первинними документами.
Крім того, згідно із банківською випискою за особовим рахунком № НОМЕР_6 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , встановлено, що 21.01.2011 року надійшли кошти у розмірі 167,77 дол. США, які були частково спрямовані на погашення основного боргу та відсотків.
За період із 18.07.2008 року по 02.07.2016 року ОСОБА_1 , за умовами кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, на користь Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» було сплачено 5603,71 грн. у рахунок комісійних платежів.
Крім того, на підставі аналізу розрахункових документів та курсу НБУ, експертом встановлено, що станом на 30.08.2013 року сума заборгованості позичальника перед Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» за зазначеним кредитним договором становила:
-за основною сумою боргу — 77220,25 дол. США, що відповідало 617221,46 грн. за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 дол. США;
-заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом — 383,53 дол. США, що становило 3065,56 грн. за зазначеним курсом.
Станом на 30.03.2016 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед ЗАТ «ОТП Банк» відповідно до умов кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року склала:
-за тілом кредиту — 75482,66 дол. США, що становило 1995699,03 грн. (за курсом НБУ 26,439172 грн. за 1 дол. США);
-за відсотками за користування кредитом — 10445,51 дол. США, що відповідало 276170,64 грн.;
-за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість — 4041,11 дол. США, що дорівнювало 106843,60 грн..
Разом із тим, за період із 21.07.2008 року по 18.01.2011 року позичальником було сплачено 5193,52 дол. США, які, однак, не були віднесені на погашення заборгованості за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, а в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували призначення цих платежів.
Таким чином, відповідно до висновку експерта та наявних доказів у матеріалах справи, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 02.07.2016 року є підтвердженим лише частково. Загальна заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк» становить:
-75482,66 дол. США (1 873 586,20 грн.) — за тілом кредиту;
-10445,51 дол. США (259 272,31 грн.) — за відсотками;
-6977,08 дол. США (173 180,98 грн.) — за відсотками на прострочену заборгованість.
Суд бере до уваги розрахунок заборгованості відповідачів перед позивачем, яка визначена висновком старшого судового експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Лисака Ю.О. №523/5649 від 21.09.2022 року, оскільки виходячи із вимог належності, допустимості, достовірності та достатності доказів у їх сукупності, висновок старшого судового експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Лисака Ю.О. №523/5649 від 21.09.2022 року приймається судом як більш переконливий та обґрунтований, оскільки він: виконаний із дотриманням чинних методик судово-експертних досліджень та містить повний опис застосованих методів; базується на ширшому обсязі досліджених матеріалів і враховує всі істотні обставини справи; містить чіткі, послідовні та логічно узгоджені висновки, які не суперечать іншим доказам у справі; підготовлений установою, що має вищий рівень спеціалізації та не містить внутрішніх суперечностей або припущень, на відміну від висновку складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Константиновською О.Г. 27.07.2021 року №4239/4240-20.
Водночас висновок складений судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Константиновською О.Г. 27.07.2021 року №4239/4240-20 суд оцінює критично та не бере за основу, оскільки він не відповідає критеріям достовірності та достатності доказів, передбаченим ЦПК України, зокрема він: не містить повного та вичерпного дослідження всіх обставин, що мають значення для справи; має суперечності та недостатнє обґрунтування зроблених висновків; ґрунтується на неповних вихідних даних; не узгоджується з іншими належними та допустимими доказами у справі, а також враховуючи те, що експерт не зміг надати відповіді на поставлені запитання. 
З огляду на викладене та керуючись принципом вільної оцінки доказів, передбаченим статтею 89 ЦПК України, суд надає перевагу висновку Інституту ім. Бокаріуса як більш обґрунтованому, повному та такому, що відповідає фактичним обставинам справи.
Крім цього, на думку суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано жодних переконливих та обґрунтованих спростувань щодо висновку старшого судового експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Лисака Ю.О. №523/5649 від 21.09.2022 року, а також, у разі незгоди з висновком проведеної експертизи, відповідачами не було заявлено клопотання про проведення альтернативної судової експертизи, яка б спростувала або підтвердила результати експертизи, призначеної за клопотанням представника позивача. 
Що стосується посилань відповідача з приводу неврахування позивачем сплачених ним відсотків за користування кредитом за період із 21.07.2008 року по 18.01.2011 року у сумі 5193 дол. США, суд зазначає наступне. 
ЯК вбачається із наданих позивачем доказів, у ОСОБА_1 , окрім кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, обліковувався ще один кредитний договір №ML-302/421/2006 від 20.12.2006 року на суму 72100,00 доларів США, на який за період із 21.07.2008 року по 18.01.2011 року було зараховано в погашення кредиту 5033,10 доларів США, які сплачувались сумами від 167,77 до 169,71 дол. США, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості по кредитному договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, станом на 21.05.2019 року (т.2, а.с.48-73).
При цьому, поточний рахунок для кредитних договорів №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року та №ML-302/421/2006 від 20.12.2006 року був один і той самий.
Для Кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року - це «522309», що підтверджується Кредитною заявкою, в якій зазначено помер транзакції (Том-1. а.с. 14).
В інших платежах, які відображені у виписках по рахунку за період із 21.07.2008 року по 18.01.2011 року та які не відображені у розрахунку Банку, вказано ідентифікатор «699149», що не відповідає кредитному договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року.
Тобто, ці кошти ОСОБА_1 вносив (а Банк зараховував) у рахунок іншої транзакції, а не для погашення кредитної заборгованості по договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року.
Разом із цим, існування кредитного договору №ML-302/421/2006 від 20.12.2006 року підтверджується самим кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, а саме п. 1.9.1. вказаного договору (Том-l, а.с. 21), Договором іпотеки №PCL-302/421/2006 від 20.12.2006 року (Том-2, а.с. 29-30), випискою по рахунку (Том-2, а.с. 57), Анкетою-заявою (реструктуризація боргу) від 09.02.2009 року (Том-3 а. с. 91-92); Службовою запискою по реструктуризації (SME) від 31.03.2009 року (Том-3, а.с. 57). 
Як зазначав представник позивача, кредитний договір №ML-302/421/2006 від 20.12.2006 року був закритий у 2011 році та після п`яти років зберігання був знищений за Актом про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду. Відповідачем даний факт не спростований.
Крім цього, кредитний договір №ML-302/421/2006 від 20.12.2006 року не є предметом розгляду даної справи, а спірна сума в розмірі 5 193,52 дол. США була внесена у період із 21.07.2008 року по 18.01.2011 року. Після цього ОСОБА_1 неодноразово підписував Додаткові угоди до Кредитного договору №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року та нові Графіки платежів, якими неодноразово визнавав існування заборгованості, зокрема станом на 04.11.2013 року (Том-1, а.с. 55-62), яким визнав заборгованість за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 в розмірі 76 632,54 дол. США за тілом кредиту та 531,74 дол. США за відсотками, а разом 77 164,28 дол. США.
Тобто, визнаючи станом на 04.11.2013 року наявність заборгованості у розмірі 77 164,28 дол. США, ОСОБА_1 таким чином і погоджувався із не віднесенням (не зарахуванням) за період із 21.07.2008 року по 18.01.2011 року загальної суми у розмірі 5 193.52 дол. США (які сплачувались щомісячно сумами від 167.77 дол. США до 169,71 дол. СІЛА у вказаний період) у рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року.
Відповідно до позиції відображеної у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №911/3685/17, діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника па адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акту звірки розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою па це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості у сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум 1 санкцій.
За таких обставин, на думку суду, ОСОБА_1 , підписавши 14.10.2013 року додатковий договір №2 до кредитного договору №CM-SN4E302/263/2008 від 18.07.2008 року та графік платежів до нього, а також підписавши додатковий договір №3 від 01.11.2013 року до кредитного договору №CM-SME302/263/2008 року від 18.07.2008 року та графік платежів до нього, неодноразово визнавав борг у сумі 76 632,54 доларів США за тілом кредиту (наявний станом на 01.11.2013) (Том-1, а.с. 55-62).
При цьому, доказів погашення цієї заборгованості відповідачами не надано.
Щодо посилання відповідача на лист Національного банку України про відсутність ОСОБА_1 у списках боржників, суд зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року у справі № 461/5732/20, такий лист НБУ не є доказом наявності або відсутності кредитної заборгованості. Національний банк України виконує регуляторні функції у сфері банківської діяльності, однак не є стороною кредитного договору. Отже, лише кредитор може підтвердити або спростувати наявність заборгованості, а сам позичальник — надати належні докази її погашення.
Доводи відповідача про відсутність заборгованості за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, а також твердження щодо сплати позивачу 106 000,00 дол. США за різними курсами НБУ, під час розгляду справи документального підтвердження не знайшли та у висновку судової експертизи не відображені.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Зважаючи на укладений договір поруки, банк також вправі вимагати солідарного виконання боргових зобов`язань позичальника за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року, і від поручителя ОСОБА_2 на всю суму заборгованості.
При цьому, суд також враховує, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2015 року у цивільній справі №199/9911/14 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору неукладеним в частині, визнання кредитного договору недійсним в частині та в повному обсязі, - скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства “ОТП Банк” про визнання кредитного договору неукладеним в частині п.3 щодо ставки FIDR, недійсним в частині п.2 щодо річної бази нарахування процентів 360 календарних днів у році та визнання кредитного договору № СМ-SМЕ302/263/2008 від 18 липня 2008 року недійсним, - відмовлено.
Крім цього, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2019 року (справа № 199/2378/19), у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання поруки №SR-SME302/263/2008 від 18 липня 2008 року припиненою, - відмовлено.
Із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість станом на 02.07.2016 року за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року у сумі 92905,25 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 02.07.2016 становив 2 306 039,49 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 75482,66 доларів США, заборгованість за відсотками – 10445,51 доларів США, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість по кредиту - 6977,08 доларів США.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору на суму 37769,99 гривень.
Керуючись ст. 13, ч.1 ст. 19, п.2 ч.2 ст.19, ст.ст. 23, 89, ч.1 ст.ст. 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк», ЄДРПОУ 21685166, заборгованість станом на 02.07.2016 року за кредитним договором №CM-SME302/263/2008 від 18.07.2008 року у сумі 92905,25 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 02.07.2016 становив 2 306 039,49 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 75482,66 доларів США, заборгованість за відсотками – 10445,51 доларів США, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість по кредиту - 6977,08 доларів США.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк», ЄДРПОУ 21685166, витрати по сплаті судового збору у розмірі 37769,99 гривень.

В іншій частині позову, – відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство «ОТП Банк», ЄДРПОУ 21685166, місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 43.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя     Л.Г. Якименко