Справа № 203/1417/26
Провадження № 3/0203/345/2026

ПОСТАНОВА
іменем України

03 квітня 2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Черваньова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.185 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №751400 від 16.11.2025 року ОСОБА_1 16.11.2025 року о 08 год. 50 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 36, під час адміністративного затримання відмовився від виконання наполегливої, неодноразової, повторної законної вимоги командира роти №1 батальйону 1 УПП в Дніпропетровської області капітана поліції Сірий Д.О. залишатись на місці у зв`язку із адміністративним затриманням, пробував втекти, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП. 
ОСОБА_1 та його захисник — адвокат Мезенцев І.О. у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Також, ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення, в яких пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП не згоден, вину не визнає та додав, що 16.11.2025 близько 05:20 він перебував біля автомобіля KIA (днз НОМЕР_1 ) по вул. Сергія Єфремова у м.Дніпро, щоб забрати свій пристрій IQOS. У цей момент до нього підійшли працівники поліції, перевірили документи та, незважаючи на відсутність заборонених речей, провели поверхневий огляд. Після цього поліцейські повідомили, що підозрюють його у стані сп`яніння та запропонували пройти огляд. Хоча він не керував автомобілем, на що він погодився, щоб уникнути негативних наслідків. Далі, його доставили до наркодиспансеру, де вимагали здати сечу на аналіз. Через відсутність фізичної можливості він не зміг цього зробити. При цьому поліцейські відмовили у наданні води чи можливості її придбати. Вони перебували в лікарні до близько 09:30, після чого поліцейські повідомили про складання протоколу за ст. 130 КУпАП, який і було складено. Під час усіх подій він поводився спокійно, не тікав, вимоги поліції (крім фактичної неможливості здати аналіз) не ігнорував, конфліктів не виникало. Лише наприкінці грудня 2025 року він дізнався про існування справи за ст. 185 КУпАП. У вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП (злісна непокора поліцейським), вину не визнає, обставини, викладені у протоколі, заперечує.
Адвокатом Мезенцевим І.О. до суду подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначено, що як докази вини ОСОБА_1 особою, яка склала протокол, надано виключно протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції. Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, до матеріалів справи не додано. Захисник вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки: відеозапис, який би підтверджував обставини, викладені у протоколі, зокрема факт злісної непокори, до матеріалів справи не долучено; показання свідків відсутні, при цьому у самому протоколі також не зазначено жодних свідків; відсутні будь-які інші належні та допустимі докази. Крім того, захисник посилається на обставини, викладені самим ОСОБА_1 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.03.2026 у справі № 201/15053/25 провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Згідно з протоколом ЕПР1 № 514545, його складено 16.11.2025 о 09 год. 12 хв. 38 сек. за адресою: м. Дніпро, вул. Новосільна, 1. Також до клопотання долучено висновок КП ДБКЛПД ДОР від 16.11.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений на огляд о 05 год. 50 хв., а сам огляд проводився о 06 год. 10 хв. Водночас відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 751400 від 16.11.2025 за ст. 185 КУпАП, який є предметом розгляду у даній справі, ОСОБА_1 нібито вчинив злісну непокору о 08 год. 50 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 36. Таким чином, як зазначає захисник, у період з 06 год. 10 хв. до 09 год. 12 хв. ОСОБА_1 перебував у медичному закладі за адресою: м. Дніпро, вул. Новосільна, 1, що підтверджується матеріалами справи. За таких обставин він об`єктивно не міг о 08 год. 50 хв. перебувати за адресою: вул. Володимира Антоновича, 36 у м. Дніпрі (яка знаходиться приблизно за 2 км від медичного закладу) та вчиняти будь-які дії, зокрема злісну непокору працівникам поліції. З огляду на викладене, захисник вважає, що відсутні як подія, так і склад адміністративного правопорушення.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Зі змісту ст. 38 КУпАП вбачається, що стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним 16.11.2025 року правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, складено 16.11.2025 року, при цьому матеріали справи до суду надійшли 17.02.2026 року, тобто на момент надходження справи до суду строки, визначені ст. 38 КУпАП, закінчились.
Положеннями ст.280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і те чи винна дана особа в його вчиненні.
При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення та винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, вказаний Кодекс не містить.
Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом обов`язковим є, зокрема, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з письмовими поясненнями ОСОБА_1 та клопотанням його захисника – адвоката Мезенцева І.О., суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно аналізу ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Так, ст.185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. 
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.
У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.
Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника поліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу.
Крім того, суд враховує доводи захисника, відповідно до яких матеріали справи не містять жодних інших доказів, окрім протоколу та рапорту працівника поліції.
Оцінюючи докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 , суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Рапорт працівника поліції не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.
Зокрема, до матеріалів справи не долучено відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції або інших технічних засобів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі, а саме факт злісної непокори законній вимозі поліцейського. Показання свідків також відсутні, при цьому у самому протоколі не зазначено відомостей про їх наявність чи участь під час події.
Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення за відсутності інших належних і допустимих доказів не можуть вважатися достатніми для встановлення вини особи. Суд не наділений повноваженнями самостійно відшукувати чи витребовувати докази на підтвердження обвинувачення, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також захисник обґрунтовано звертає увагу суду на суперечності між протоколом та доказами захисту щодо місця події. 
Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 та долучених до клопотання матеріалів вбачається, що 16.11.2025 року у період часу приблизно з 06 год. 00 хв. до 09 год. 20 хв. він перебував у медичному закладі за адресою: м. Дніпро, вул. Новосільна, 1, де проходив огляд на стан сп`яніння. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 № 514545, який складено 16.11.2025 о 09 год. 12 хв. 38 сек. за тією ж адресою, а також висновком медичного закладу, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений на огляд о 05 год. 50 хв., а огляд проводився о 06 год. 10 хв. Разом з тим, відповідно до протоколу серії ВАВ № 751400, інкриміновані ОСОБА_1 дії щодо злісної непокори мали місце о 08 год. 50 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 36.
Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні у матеріалах справи дані свідчать про перебування ОСОБА_1 у зазначений час в іншому місці, що об`єктивно виключає можливість вчинення ним дій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.
Крім того, матеріали справи не містять доказів законності вимог працівників поліції, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 , а також відсутній протокол про адміністративне затримання, який відповідно до вимог закону підлягає обов`язковому складанню у разі застосування такого заходу.
За таких обставин, суд вважає, що органом, який склав протокол, не доведено належними та допустимими доказами як сам факт події адміністративного правопорушення, так і наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Таким чином оцінка наявних доказів у справі в їх сукупності не дозволяє дійти беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 здійснював злісну непокору, відмовлявся від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.
Статтею 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідні положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Також при розгляді даної справи суд враховує висновки Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» у рішенні від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії» у рішенні від 20.09.2016, в яких Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 185,247, 280, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ст. 185 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя Ю.М. Черваньова