Справа № 571/343/26 
Провадження № 3/571/239/2026

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року    с-ще Рокитне 

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в особі судді Комзюк А.Ф., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП – не встановлено, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, 
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №753788 від 08.02.2026: « 08.02.2026 р. близько о 14:20 год/хв в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив відносно свого батька домашнє насильство фізичного характеру, а саме: вдарив стільчиком в область голови, обличчя, внаслідок чого було завдано шкоду фізичного характеру потерпілому.». 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно в той день мала місце сімейна сварка батька із матір`ю, коли батько прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння та почав чіплятися до матері. Коли побачив, що батько застосовує фізичну силу відносно матері, він зліз із печі та почав заступатися за матір. Коли впали на підлогу, батько почав його душити. Мати їх розбороняла та відтягувала один від одного. Потім батько пішов із будинку. Коли батько вийшов з будинку, вони зачинилися в середині і його не пускали, так як в будинку були ще менші дві сестри. Пізніше батько повернувся і став стукати у вікна та двері, але вони не відчинили. Стверджує, що тілених ушкоджень, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення батьку не наносив. Захищаючись міг заподіяти якихось ударів батьку, однак, вони були зроблені виключно з метою самозахисту.
В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що в той день він пішов у місто за продуктами. Там з хлопцями випили кави, також вживав спиртне. Коли повернувся додому, виник конфлікт з дружиною та сином. Стверджує, що син говорить неправду, оскільки вони його побили. Поліцію викликала двоюрідна сестра. Не може сказати хто конкретно наніс йому удари, тому не бажає, щоб сина притягали до адміністративної відповідальності. Припускає, що його могла побити дружина. 
В судовому засіданні ОСОБА_3 повідомила, що в той день чоловік був дуже п`яний, навіть не пам`ятає подій та їх послідовність. Він прийшов із міста в стані алкогольного сп`яніння та почав ображати сина, який в той час сидів на печі. Після цього чоловік став до неї чіплятися та наносити удари по голові. Син підбіг до них та став їх розбороняти. Після цього чоловік почав душити сина, впали на підлогу, вона намагалася відтягти чоловіка від сина. Суперечка відбувалася в літній кухні, яка тривала близько 3-5 хвилин, після чого чоловік вийшов на подвір`я. Повернувшись через 40 хв, чоловік почав стукати по вікнах та дверях тримаючи у руках металеву кувалду. Однак, вони його не впустили, бо в будинку знаходилися двоє неповнолітніх дітей. Стверджує, що син не наносив тілесних ушкоджень чоловіку. 
Розглянувши протокол, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Тобто, обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП є наслідки правопорушення у вигляді заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
На підтвердження обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 08.02.2026, надано повідомлення на лінію 102, яке зареєстровано за зверненням ОСОБА_4 про те, що 08.02.2026 о 18:51 год. За адресою АДРЕСА_1 , вчиняється насильство , а саме, дружина та син, який наніс т/у 3 год тому, перебив ніс, чоловік звертався в лікарню, проте в будинок не пускають. 
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких 08.02.2026 під час розмови з дружиною в розмову втрутився син ОСОБА_1 почав агресивно себе поводити та на зауваження не реагував і взявши дерев`яний стілець наніс удар в область голови, відчув різкий біль в області носу та почав кровити ніс, після чого пішов до матері, де йому було викликано швидку допомогу та доставлено до КНП «Рокитнівська БЛІЛ».
Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що не може сказати хто конкретно наніс йому удар, тому не бажає, щоб сина притягали до адміністративної відповідальності. Припускає, що його могла побити дружина. 
При цьому, матеріали справи не містять належних доказів у підтвердження того, що мало місце неправомірних дій ОСОБА_1 і такими діями було заподіяно будь-якої шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення  ОСОБА_2 самі по собі не можуть бути достатніми доказами для висновку про винуватість особи, а обставини викладені у них, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів. 
Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд наголошує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. 
Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищевикладене, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247,280,283,284 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження. 

Суддя    А.Ф.Комзюк