Справа № 161/3155/26 
Провадження № 2/161/3210/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гриня О.М.
за участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (далі - ДКП «Луцьктепло») звернулося в суд з вищевказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає житлово-комунальні послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані та проживають відповідачі.
Вказує, що відповідачі у встановленому порядку не оплачують надані їм послуги з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби в будинку, а також за спожитий обсяг теплової енергії від транзитних стояків у квартирі в якій проживають.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами обов`язку по оплаті послуг з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби в будинку та за обсяг спожитої теплової енергії від транзитних стояків у квартирі в них станом на 01.06.2025 утворилась заборгованість в розмірі 5 488,01 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 5 488,01 грн.
Ухвалою суду від 19.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив в якому позовних вимог не визнала. Зазначила, що жодних послуг ДКП «Луцьктепло» їй не надає, а відтак і опачувати їх вона не повинна. Жодної теплової енергії від ДКП «Луцьктепло» вона не отримує у своїй квартирі з 2010 року, а у під`їзді з 2019 року. У її квартирі транзитні стояки закриті спеціальним покриттям та заізольовані, тому теплової енергії з них вона не отримує, інші прилади для транспортування чи забезпечення квартири тепловою енергією, які б належати ДКП «Луцьктепло» відсутні. Враховуючи наведене, просила суд відмовити у задоволенні позову. 
Крім цього, у поданому відзиві відповідач ОСОБА_3 зазначила ряд вимог, які вона просить суд вчинити щодо позивача ДКП «Луцьктепло», однак із зустрічним позовом остання не зверталася, а відтак суд роз`яснює їй право на звернення до суду з відповідним позовом.
17.03.2026 до суду надійшла відповідь на відзив у якому позивач підтримав раніше викладену у позовній заяві позицію.
Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.
Судом встановлено, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_2 , де розташований багатоквартирний будинок. Вказані обставини сторонами не оспорюються, а факт визначення позивача виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку підтверджується рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2013 року №577-1, яке опубліковане у відкритому доступі за посиланням https://www.lutskrada.gov.ua/documents/pro-vykonavciv-zhytlovo-komunalnyh-poslug-u-zhytlovomu-fondi-komunalnoyi-vlasnosti .
Згідно перевірених судом відомостей з УДМС України у Волинській області, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , з 2012-2013 років.
З наданих позивачем розрахунків слідує, що на квартиру за адресою АДРЕСА_1 нарахована плата за послугу з постачання теплової енергії змінна частина транзит теплової енергії з жовтня 2018 року по квітень 2025 року в розмірі – 1 756,48 грн., за послугу з постачання теплової енергії постійна частина з лютого 2021 року по квітень 2025 року в розмірі 444,55 грн., за послугу абонентська плата постачання теплової енергії за липень 2024 по квітень 2025 року в розмірі 212,76 грн. та за послугу з постачання теплової енергії змінна частина загальнобудинкові потреби за листопад 2022 року по квітень 2025 року– 3 074,22 грн. Загальний розмір заборгованості – 5 488,01 грн.
Із наданого відповідачем ОСОБА_3 , витягу з протоколу засідання постійно діючої міжвідомчоої комісії з розгляду питань, повязаних з відключенням споживачі від мереж цетралізованого опалення і гарячого водопостачання № 2 від 05.03.2019, вбачається, що протоколом комісії від 04.10.2017 № 15 ОСОБА_3 було надано дозвіл на влаштування індивідуального опалення у квартирі АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2 . Заявницею виконано необхідний комплекс робіт передбачений технічною документацією. Вказаним витягом затверджено ОСОБА_3 акт на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_4 .
Таким чином, квартира АДРЕСА_4 від`єднана від системи централізованого опалення та обладнана індивідуальним опаленням. Ці обставини сторонами не заперечуються.
Отже, зі встановлених судом обставин слідує, що спірні правовідносини виникли з приводу постачання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам у вигляді теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а також на транзитних стояках в квартирі.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В свою чергу, частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З аналізу вищенаведених положень матеріального та процесуального закону слідує, що передумовою звернення особи до суду є наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи законного інтересу.
Зі змісту доводів позову слідує, що позивач вказує на порушення з боку відповідачів свого права, як постачальника житлово-комунальної послуги, на отримання плати від відповідачів, як споживачів цих послуг, які проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
З цього слідує, що між сторонами дійсно існує спір стосовно оплати житлово-комунальних послуг, а відповідачами у справі визначені особи, які дійсно мають відповідати за пред`явленими вимогами. 
Як вже зазначав суд вище, спірні правовідносини виникли з приводу постачання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам у вигляді теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а також на транзитних стояках в квартирі, а тому врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі – Закон №2189-VIII), Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 №2119-VIII (далі – Закон №2119-VIII), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (далі – Правил №830).
Частина першою та третьою статті 9 Закону №2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Пунктом 2 частини другої статті 10 Закону №2119-VIII визначено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку:
обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
При цьому у частині шостій статті 10 цього ж Закону зроблено застереження, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Крім того, в абзаці 6 пункту 14 Правил №830 визначено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).
Одним із аргументів позивача є те, що оскільки відповідачі, зареєстровані у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ч.3 ст.9 Закону №2189-VIII вони несуть солідарну відповідальність за надані ним житлово-комунальні послуги.
Суд погоджується з таким аргументом та зазначає, що дійсно всі відповідачі у справі є дієздатними та повнолітніми особами, які у встановленому порядку були зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . в період, з яких була нарахована спірна заборгованість, а тому, з огляду на положення ч.3 ст.9 Закону №2189-VIII вони несуть солідарну відповідальність за надані ним житлово-комунальні послуги та мають відповідати за цим позовом.
При цьому суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що транзитні стояки в її квартрі ізольовані та перекриті, а опалення в місцях загального користування відсутн, оскільки відокремлення квартири від централізованого опалення не звільняє відповідачів від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.
Крім цього, 23.04.2019 між ДКП «Луцьктепло» та ОСОБА_3 укладено договір № 200 про розрахунки за витрати теплової енергії на опалення місць загального користування, відповідно до якого споживач зобов`язалася оплачувати витрати теплової енергії на опалення місць загального користування в кількості 0,113 Гкал в місяць на протязі опалювального сезону 
В цьому контексті суд також вважає за необхідним зауважити, що належним доказом порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг або зміною їхніх споживчих властивостей, згідно положень пункту 9 частини першої статті 7, статті 27 Закону №2189-VIII є відповідний акт-претензія. ОСОБА_3 , стверджуючи про відсутність з боку позивача опалення місць загального користування (під`їзду), відповідного акту-претензію не надала.
Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки відповідачі, як особи, які мешкають та зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язані відшкодувати позивачеві витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, враховуючи, що будь-якого аргументованого контррозрахунку на розрахунки позивача відповідачі не надали.
Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольнив позовні вимоги повністю, з відповідачів, у рівних частках, на користь позивача, слід стягнути судовий збір.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 141, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» заборгованість в розмірі 5 488 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень 01 копійка.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмір 302 (триста дві) гривні 80 копійок по 100 (сто) гривень 93 копійки з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (адреса: вул. Гулака-Артемовського, 20, м. Луцьк, код ЄДРПОУ 30391925).
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складений та підписаний 20 квітня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області         О.М. Гринь