ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/31812/24
Провадження № 22-ц/820/398/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Гринчука Р. С., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
з участю: відповідача ОСОБА_1 , 
представника позивача ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2025 року (суддя Продан Б. Г., повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частини транспортного засобу в порядку поділу майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :
26 листопада 2024 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що з 13 серпня 2021 року по 03 грудня 2024 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання за спільні кошти 15 лютого 2024 року придбали автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» 2011 року випуску, який був зареєстрований на ім`я чоловіка. Вказаний автомобіль ОСОБА_1 відчужив без її згоди своїй матері, а кошти використав не в інтересах сім`ї.
Тому позивачка просила стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу в розмірі 212690 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію половини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT» 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 у розмірі 212690 грн. Вирішено питання про судові витрати.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. З урахуванням доходів кожного із них частка позивачки у майні має бути зменшена до 1/10. Автомобіль за усною згодою дружини був проданий для погашення боргів, які виникли у зв`язку з її витратами. У день ухвалення оскаржуваного рішення проходив реабілітацію після оперативного втручання, а тому суд мав би відкласти судовий розгляд.
У відзиві представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2026 року відповідь на відзив ОСОБА_1 повернуто без розгляду.
У засіданні апеляційного суду відповідач апеляційну скаргу підтримав. Представник позивачки її не визнала.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2021 року по 03 грудня 2024 року.
15 лютого 2024 року подружжя придбало транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT» 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно з договором комісії № 7348 від 06 вересня 2024 року, укладеним між ПП «Леон-Поділля» та ОСОБА_1 і договором купівлі-продажу № 7348 від 07 вересня 2024 року, укладеним між ПП «Леон-Поділля» та ОСОБА_4 , остання купила транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT» 2011 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
10 вересня 2024 року право власності на автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_4 , яка є матір`ю відповідача.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і позивачка має право на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу.
Такий висновок відповідає обставинам справи і вимогам закону.
У силу статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина 1 статті 69 СК України).
Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
На підставі частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження згоди ОСОБА_3 на відчуження спірного автомобіля.
Установивши, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_2 придбаний під час шлюбу сторін і є спільною сумісною власністю подружжя, відповідач відчужив його без згоди позивачки, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.
Суд підставно не взяв до уваги твердження відповідача про те, що кошти від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї, оскільки на підтвердження таких заперечень не надано належних та допустимих доказів.
На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Посилання відповідача на те, що частка позивачки у майні має бути зменшена до 1/10 є необґрунтованим, оскільки наведене прямо суперечить вимогам статті 60 СК України.
При визначенні розміру грошової компенсації суд обґрунтовано прийняв до уваги висновок призначеної у справі експертизи.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 021/25 від 15 травня 2025 року середня ринкова вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT» 2011 року випуску станом на час проведення дослідження складає 425380 грн. 
Експерт визначив ринкову вартість за середніми цінами аналогічного транспортного засобу, так як на дату проведення експертизи транспортний засіб для огляду не був наданий.
Такий висновок суду узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, відповідно до якого у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Твердження ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності з поважних причин (проходження реабілітації після оперативного втручання) не підтверджено доказами.
Про розгляд справи 14 листопада 2025 року відповідач був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України.
Суд першої інстанції діяв згідно зі статтею 223 ЦПК України. Неявка належним чином повідомленого учасника не перешкоджає розгляду справи.
Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_3 подала копію договору про надання правової допомоги від 08 січня 2026 року, укладеного з адвокатом Адамчук Л. В.; копію ордера серії ВХ № 1115170 від 12 січня 2025 року; копію акта наданих послуг від 14 січня 2026 року; копію платіжної інструкції про оплату за надану правову допомогу 10000 грн.
Відповідно до пункту 1.1. договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту, що включає підготовку відзиву на апеляційну скаргу та представництво інтересів клієнта у Хмельницькому апеляційному суді.
Адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень надає клієнту правову інформацію та консультації, готує та підписує процесуальні документи, представляє клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу.
Адвокат зобов`язується з розумною регулярністю інформувати клієнта про хід виконання договору і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи, інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання (пункт 1.2. договору).
За правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого встановлюється у фіксованому розмірі 10000 грн за підготовку відзиву на апеляційну скаргу та представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції (пункт 3.1. договору).
Відповідно до акту про надання послуг від 14 січня 2026 року адвокат надав клієнту такі види послуг: ознайомлення з апеляційною скаргою та додатками до неї, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, представництво інтересів клієнта в Хмельницькому апеляційному суді.
ОСОБА_3 сплатила адвокату Адамчук Л. В. гонорар в сумі 10000 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 08 січня 2026 року.
На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідач заявив про неспівмірність витрат на правничу допомогу. 
З огляду на викладене апеляційний суд з урахуванням складності справи, значення справи для сторін, виконаної адвокатом роботи, наведених вище норм права, обґрунтованості витрат з урахуванням критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2025 року залишити без змін.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн (п`ять тисяч грн).
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 06 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді Р. С. Гринчук

І. В. П`єнта