Справа № 729/391/26 2/729/546/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І м е н е м У к р а ї н и
заочне
27 квітня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Булиги Н. О.
секретаря Романченко С. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобровиця у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6888800 від 18.05.2025 року в розмірі 24 830 грн., а також судових витрат.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6888800, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у власність на визначений договором строк шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти та сплатити передбачені договором платежі.
Відповідно до умов кредитного договору, він укладений у вигляді електронного документа шляхом використання інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця з застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам чинного законодавства.
18 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18092025, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача.
Відповідно до Реєстру боржників від 18 вересня 2025 року до договору факторингу № 18092025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6888800 від 18.05.2025 року в сумі 24 830 грн., з яких: 10000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 0,00 грн. – заборгованість за відсотками, 30,00 грн. – заборгованість за комісією за надання кредиту, 9 800 грн. – заборгованість за комісією за обслуговування кредиту, 5 000 грн. – заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
За умовами вказаного кредитного договору первісний кредитор виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Після відступлення права вимоги позивачу відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості ні на рахунок нового кредитора, ні на рахунок первісного кредитора, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою від 20.03.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином, у порядку визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,оскільки відомості щодо зареєстрованого його місця проживання відсутні. Відповідач причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України. 
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 18.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6888800, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку (а.с. 7-12,14). 
Згідно з умовами кредитного договору, позикодавець зобов`язувався надати грошові кошти , а позичальник – повернути отриману суму кредиту у встановлений строк, а також сплатити передбачені договором платежі. Сума кредиту становить 10000 гривень, строк кредитування 360 днів, остаточний термін повернення- 13.05.2026, денна процентна ставка 0,86%, комісія за надання кредиту 30 грн. та комісія за обслуговування кредиту 14% від суми кредиту. 
Як видно із платіжного доручення 153843185 від 18.05.2025, ОСОБА_1 отримав на картковий рахунок, зазначений ним у Заяві на отримання кредиту, 10000 гривень за договором № 6888800 (а.с.19).
Договір укладено в електронній формі шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи з підписанням електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», при цьому відповідач підтвердив факт ознайомлення з умовами договору та погодження з ними. 
18.09.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18092025, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги до боржників (а.с. 21-25).
Відповідно до умов зазначеного договору, перехід права вимоги відбувся з моменту підписання акту приймання-передачі реєстру боржників, після чого позивач набув статусу кредитора щодо відповідача. Згідно з реєстром боржників від 18.09.2025 року до договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 у загальному розмірі 24 830 грн., з яких: 10 000 грн. – основна сума боргу, 30 грн. – комісія за надання кредиту, 9 800 грн. – комісія за обслуговування кредиту, 5 000,00 грн. – неустойка (штраф, пеня) (а.с. 28).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Частини 1 та 2 статті 1077 ЦК України вказують, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, щодо стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в розмірі 9800 грн., то суд зазначає, що відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 
Отже, нікчемність плати за обслуговування кредиту слідує з норм Закону і не потребує пред`явлення відповідачем окремого позову.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої тадругої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У договорі про споживчий кредит №6888800 від 18.05.2025, укладеному між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, також не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника здійснювати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 9800 грн. задоволенню не підлягає.
Що стосується нарахування позивачем штрафних санкцій, то суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IXта набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) за порушення Відповідачем грошового зобов`язання за Кредитним договором № 6888800 від 18.05.2025 року у розмірі 5 000 грн. Разом з тим, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, оскільки нарахування штрафних санкцій здійснювалось у період дії в Україні воєнного стану.
Відтак, наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 6888800 від 18.05.2025 у сумі 10000 гривень – заборгованість за основною сумою боргу та 30 грн. – комісії за надання кредиту.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач просив стягнути із відповідача 24830 грн., проте судом задоволено позов про стягнення 10030 грн., отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1075,47 грн.
Керуючись 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, статтями 526, 527, 530, 599, 1050, 1048, 1054, 1056 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»  заборгованість за кредитним договором № 6888800 від 18.05.2025 у загальному розмірі 10 030(десять тисяч тридцять) гривень.
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1075 (одна тисяча сімдесят п`ять) гривень 47 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: 07400, м. Бровари Київська область вул. Лісова, буд. 2, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації місце реєстрації АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Бобровицького районного суду Н.О. Булига