465/1184/26
3/465/1226/26

П О С Т А Н О В А
іменем України
09.03.2026 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України,
встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 134834 від 3 лютого 2026 року, 28 січня 2026 року близько 13:00 год. в приміщенні ліцей «Симоненка», що за адресою місто Львів вулиця Симоненка 6 неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 учень 7-А класу умисно вчинив булінг (цькування, Кібербулінг) щодо неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 учня 8-В класу, а саме дії психологічного насильства із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме без згоди потерпілого здійснив відеозйомку під час якої потерпілий оголив нижню частину тіла, а саме зняв штани та спідню білизну внаслідок чого на відео було зафіксовано оголені статеві органи потерпілого. Після чого умисно перекинув відео трьом учням школи у соціальній мережі «Телеграм». У подальшому зазначене відео було поширено іншими користувачами в інших соціальних мережах та стало доступним для невизначеного кола осіб. Внаслідок цих дій потерпілому було задано психологічних страждань, що проявилися у почутті сорому, страху, тривоги, приниження та могли завдати шкоди його психічному здоров`ю. Ці дії мали публічний характер, ОСОБА_4 не досяг шістнадцятирічного віку тому до відповідальності притягається його матір ОСОБА_1 чим порушив ст.. 1 ЗУ «Про освіту», ст. 68 Конституції України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП настає за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.
У п.4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом Міністерства освіти та науки України від 28грудня 2019№ 1646 "Деякі питання реагування на випадки боулінгу цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що до булінгу (цькування) в закладах освіти належать випадки, які відбуваються безпосередньо в приміщенні закладу освіти та на прилеглих територіях (включно з навчальними приміщеннями, приміщеннями для занять спортом, проведення заходів, коридорами, роздягальнями, вбиральнями, душовими кімнатами, їдальнею тощо) та (або) за межами закладу освіти під час заходів, передбачених освітньою програмою, планом роботи закладу освіти, та інших освітніх заходів, що організовуються за згодою керівника закладу освіти, в тому числі дорогою до (із) закладу освіти.
Ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.
Для встановлення події та складу правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-4 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила булінг (цькування).
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №134834 від 03.02.2026, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №134832 від 03.02.2026, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №139068 від 03.02.2026, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №134833 від 03.02.2026, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, відеозаписи події зазначеної у протоколі, характеристику на ОСОБА_2 , свідоцтво про народження ОСОБА_2 , наказ від 29.01.2026 №18 про розгляд випадку боулінгу у закладі освіти, заяву ОСОБА_5 від 29.01.2026, пояснення ОСОБА_5 від 03.02.2026, пояснення ОСОБА_6 від 28.01.2026, пояснення ОСОБА_6 від 03.02.2026, пояснення ОСОБА_7 від 29.01.2026, пояснення ОСОБА_1 від 29.01.2026, пояснення ОСОБА_1 від 03.02.2026, пояснення ОСОБА_8 від 29.01.2026, пояснення ОСОБА_9 від 03.02.2026, пояснення ОСОБА_10 від 03.02.2026, пояснення ОСОБА_11 від 29.01.2026, пояснення ОСОБА_12 від 03.02.2026, пояснення ОСОБА_13 від 03.02.2026, пояснення ОСОБА_14 від 04.02.2026, пояснювальну записку ОСОБА_15 , скрин-шот з соціальної мережі «Телеграм», рапорт від 03.02.2026 заступника начальника відділу «Служба освітньої безпеки» УПП у Львівській області ДПП Пилипа Н., та старшого інспектора з ОД відділу «Служба освітньої безпеки» УПП у Львівській області ДПП Королишин Н., рапорт заступника начальника відділу «Служба освітньої безпеки» УПП у Львівській області ДПП Пилипа Н. від 09.02.2026.
З досліджених матеріалів вбачається, що конфлікт мав лише одиничний характер, а тому у даному випадку, не може йти мова про систематичніс ть цькування або знущання із завданням шкоди здоров`ю особі, яке визначається поняттям «булінг», оскільки цькування -це тривалі, повторювальні дії, а одинична конфліктна ситуація між учасниками не може вважатися булінгом в розумінні ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.
Булінг (цькування) відрізняється від сварки або конфлікту кількома типовими ознаками як по-перше, це систематичність (повторюваність) діяння - вчинення різних формах насильства (фізичного, економічного, психологічного, сексуального, в тому числі за допомогою засобів електронної комунікації) двічі і більше разів стосовно однієї тієї ж особи; по-друге, булінг (цькування) майже завжди має злий умисел, коли метою дій кривдника є умисне заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страху, тривоги, бажання підпорядковувати потерпілого своїм інтересам та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого; по-третє, для булінгу (цькування) характерний дисбаланс сил - владний дисбаланс між кривдником і потерпілим (асиметричні відносини), різниця у фізичному розвитку, рівні соціально-психологічної адаптованості, соціальному статусі, стані здоров`я (наявність інвалідності чи особливих освітніх потреб), ментальному розвитку тощо, по-четверте, відсутність розкаяння у кривдника.
Враховуючи вимоги Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до диспозиції ст. 173-4 КУпАП обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є систематичність (повторюваність) вчинення дій, передбачених даною нормою закону.
В даному випадку не надано чітких і переконливих доказів систематичності.
Отже, суд прийшов до висновку, що подія, яка мала місце 28.01.2026 р. мала одиничний характер, що свідчить про відсутність систематичності цькування або знущання, яке визначається поняттям «булінг».
Відтак з врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази, які б стверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, а тому вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП України є недоведеною.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
За таких обставин, суддя приходить до висновку, що допустимими та достатніми доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
постановив:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 173-4 Кодексу України.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано ,та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Коліщук З. М.