Справа № 135/422/26
Провадження № 3/135/180/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
30.03.2026    м. Ладижин 
Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
14.03.2026 близько 16 год. 30 хв. перебуваючи в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство фізичного характеру, а саме, хватав за шию декілька раз, вдарив по голові, також виражався нецензурною лайкою та створював нестерпні умови для проживання стосовно своєї дружини ОСОБА_2 . Чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Крім цього, 14.03.2026 близько 16 год. 30 хв. перебуваючи в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчиняв фізичне та психологічне домашнє насильство стосовно своєї дружини у присутності малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. 
Cправа про адміністративне правопорушення за частинами 1, 2 ст.173-2 КУпАП не відноситься до переліку справ, визначених ст.268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, не повідомив про причини неявки та не надав доказів поважності причин своєї неявки, а участь особи яка притягується до відповідальності при розгляді справи не є обов?язковою, тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
При цьому суд враховує, що положеннями ч. 2 ст. 277 КУпАП встановлено скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачені ст. 173-2 КУпАП, згідно яких такі справи мають бути розглянуті в триденний строк. 
Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що вони з чоловіком ОСОБА_1 проживають окремо. Квартира придбана в шлюбі, належить їм спільно. Однак на даний час вона живе окремо. Комісія Ладижинської міської ради зобов`язала її відводити дитину для побачень і спілкування з батьком. Тому, незважаючи на періодичну негідну поведінку ОСОБА_1 вона приводить дитину до нього для спілкування. Вказала, що того дня вона також пішла з дитиною для спілкування з батьком. Спочатку все було нормально. Однак, згодом ОСОБА_1 почав на неї кричати, ображати її та принижувати при дитині, яка все слухала та бачила. Потім почав казати дитині, що її мати погана, при цьому звертаючись до дитини, образливо висловлювався про неї, як матір. Після цього вона сказала, що йде з дитиною додому, щоб та не вислуховувала всі образи і не травмувалась від спостерігання негідної поведінки батька щодо матері. Дитина плакала. Почала збирати речі свої та дитини. В цей момент ОСОБА_1 почав її штовхати, почав бити її по голові, обличчю руками. Вона похилилась на стіну, їй стало зле від ударів. Відчувала біль. Після чого вона вибігла з дитиною без верхнього одягу на міжсходову площадку. Зійшла по сходах вниз і одразу викликала поліцію. ОСОБА_1 внаслідок ударів наніс їй тілесні ушкодження: розсік губу, йшла кров, внаслідок удару напух ніс, була червона щока, боліла і на даний час болить щелепа, відчувала біль в області виска. Потерпіла вказала, що не хотіла звертатись в поліцію для притягнення чоловіка до кримінальної відповідальності. Коли приїхала поліція, чоловік сказав їм, що це вона сама себе побила, а він нічого не робив. Вказала, що і раніше він неодноразово її обзивав, принижував, про що вона разів 4-5 писала заяви в поліцію про домашнє насильство, була неодноразово в суді. Але кожен раз йому це сходило з рук. А цього разу він вже почав розпускати руки до неї. При цьому раніше теж її обзивав, принижував, однак вона уникала конфлікту, просто йшла з дитиною раніше. Не може не ходити для побачень дитини з батьком, бо він пише скарги в орган опіки та піклування. Вказала, що вважає, що щодо дитини теж було вчинено насильство, оскільки від образ та поведінки батька дитина плакала, він не випускав з квартири ні її ні дитину, при дитині принижував її, наносив удари і це все бачила дитина. Вважає, що зневажливе ставлення до матері в присутності дитини спричинило дитині психологічне насильство.
Винність ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ВБА №146352 та серії ВБА №146352 від 14.03.2026; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника №105577 від 14.03.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та її показами, які є послідовними та узгоджуються між собою.
Так, зокрема, відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника №105577 від 14.03.2026 зазначено, що він винесений у зв`язку з вчиненням фізичного домашнього насильства ОСОБА_1 щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме – наносив їй тілесні ушкодження, погрожував розправою, не випускав з квартири.
Показання потерпілої відповідають як змісту протоколів про адміністративні правопорушення, так і її письмовим поясненням, а також змісту термінового заборонного припису.
Відтак, дослідженими в судовому засіданні доказами поза всяким сумнівом підтверджено вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно дружини.
Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею можуть бути родичі, колишні чи теперішні подружжя, інші особи, які спільно проживають чи проживали однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа.
Відповідно до п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, бо завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Отже, суд вважає доведеним те, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП – вчинення домашнього насильства. Також він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП - діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої особи.
При цьому, суд враховує пояснення потерпілої і в тій частині, що вона вказала, що подібні дії ОСОБА_1 щодо її образ та принижень були неодноразовими. Про що вона також неодноразово зверталась в поліцію. Жодних підстав ставити під сумнів пояснення потерпілої не встановлено. 
Суд вважає обґрунтованою позицію потерпілої про те, що такі дії батька щодо матері дитини, які викладені в протоколі, зважаючи на обставини справи, свідчать про те, що дитина ОСОБА_3 , 2021 року народження, будучи очевидцем словесних образ та принижень її матері, обмеження у праві вийти з квартири, а також спричинення на очах дитини фізичного насильства щодо матері, безперечно могли викликати в дитини побоювання за свою безпеку та безпеку її матері. Що свідчить про спричинення психологічного насильства дитині.
Встановлені вище обставини свідчать про те, що конфліктна ситуація між сторонами вийшла за межі побутової сварки, коли обоє з сторін звинувачують одна одну та не зважають на інтереси іншого учасника, і перейшла в домашнє насильство, оскільки ОСОБА_1 умисно бажав заподіяти шкоду потерпілій шляхом порушення її прав і свобод.
Відповідно до ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення накладається в межах санкції за найбільш суворе правопорушення.
При накладенні на ОСОБА_1 стягнення суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, наявні відомості про майновий стан, обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Враховуючи викладене, з метою запобігання вчиненню нових порушень, суд вважає необхідним призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі, встановленому санкцією ч.2 ст.173-2 КУпАП. 
В порядку, визначеному ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 грн 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, ст.173-2 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн на користь держави.
Стягнути зОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп. на користь держави. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у сумі 1360 грн.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя