ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року Чернігів Справа № 620/2250/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу за липень 2022 року додаткової винагороди до 100000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' та зобов`язання відповідача виплатити на користь позивача додаткову винагороду за липень 2022 року у розмірі до 100000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану''. 
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.05.2022 проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 та брав участь у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у липні 2022 року. Вважає, що відповідачем протиправно не виплачено додаткову винагороду за липень 2022 року у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у здійсненні таких заходів.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2025 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року скасувати та справу направлено до Чернігівського окружного адміністративного суду на новий розгляд.
Верховний Суд Суди повертаючи справу на новий розгляд зазначив, що суди попередніх інстанцій, обмежившись висновком про відсутність доказів безпосередньої участі у бойових діях та заходах та ненаведення обставин такої участі, не зважили на наведені доводи позивача щодо виконання ним бойових завдань із пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп та не надали жодної правової оцінки наданим ним доказам. Також не встановили які завдання (накази, розпорядження) виконував позивач як військовослужбовець у складі військової частини НОМЕР_1 протягом спірного періоду, зокрема чи охоплюються (могли охоплюватися) вони (тобто їхній зміст) тими умовами (обставинами), які визначені у наказі Адміністрації Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року №164-АГ, за яких командування військової частини, де проходить службу військовослужбовець, мало б видати документи для нарахування додаткової винагороди у збільшеному розмірі; чи були випадки нарахування/виплати (за спірний період) додаткової винагороди у збільшеному розмірі іншим прикордонникам, які в той самий період, що й позивач, були у складі військової частини НОМЕР_1 й несли військову службу на тій самій території (ділянці), що й позивач; якщо так, то чим це було передбачено.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що позивач не виконував бойових (спеціальних) завдань з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у т.ч. перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійським, ракетним обстрілами, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.
На заяву позивача від 18.11.2022 відповідач листом від 30.11.2022 повідомив, що на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 документів, які б підтверджували участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” не надходило (а.с.5).
Відповідно до наданого відповідачем на заяву позивача витягу з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” (тип Б), з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” (тип Б) та з книги обліку особового складу відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” (тип Б) позивач ніс службу у нарядах: розвідувально-пошукова група, сторожовий пост (а.с.5 на звороті -7).
Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив виплату збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За змістом частини першої статті 6, частини першої статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року №661-IV Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За приписами частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
У пункті 1 цієї постанови Уряд установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), – розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».
У решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин не змінювався.
Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168, вказано і в пункті 2-1 цієї постанови, доповненому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793.
Відповідно до пункту 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
31 березня 2022 року Адміністрація Держприкордонслужби України видала наказ №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», який діяла до 01.08.2022.
Пунктом 1 Наказу № 164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.
Відповідно до пункту 2 Наказу № 164-АГ під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районах ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;
виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
Пунктом 3 Наказу № 164-АГ передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:
бойового наказу (бойового розпорядження);
журналу бойових дій або інших відповідних документів;
рапорту начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.
Пункт 4 наказу №164-АГ передбачав, що начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).
Відповідно до пункту 5 наказу №164-АГ виплату військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
Пунктом 12 наказу №164-АГ визначено, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
З аналізу наведених норм законодавства убачається, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів.
31 березня 2022 року Адміністрація Держприкордонслужби України видала наказ №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168».
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо застосування положень наказу №164-АГ.
Так, у постановах від 05 грудня 2024 року у справі № 120/4135/23, від 23 січня 2025 року у справі № 120/6981/23, від 30 січня 2025 року у справі №120/7088/23 Верховний Суд звернув увагу на те, що згідно з наказом №164-АГ підставою для виплати додаткової винагороди є наказ командира, який видається, у разі, якщо особи беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).
Процедура підтвердження участі у бойових діях (пункт 3), згідно з наказом №164-АГ, здійснюється шляхом видачі довідки (додаток № 1) на підставі одного з визначених документів: бойового наказу (розпорядження); журналу бойових дій; рапорту начальника, без вимоги надання додаткових документів або сукупності інформації. Начальники органів ДПСУ зобов`язані щомісячно повідомляти органи, де проходять службу відрядженні військовослужбовці, про їх участь у бойових діях (додаток № 2).
Виходячи з наведених положень наказу №164-АГ, Верховний Суд у вказаних справах дійшов висновку, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах не повинно бути надмірно обмеженим. Навіть, якщо надані позивачем документи не повністю відповідають вимогам наказу №164-АГ через формальні недоліки у документальному підтвердженні, вони можуть бути достатніми для підтвердження його права на додаткову винагороду.
Суд враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 06.03.2025 у справі № 620/18189/23 вказував про важливість дотримання саме того наказу, який діяв у відповідний період, та необхідність урахування воєнних реалій при оцінці завдань військовослужбовця.
У цій постанові Верховний Суд зауважив, що під час оцінки права на додаткову винагороду за певний період необхідно застосовувати положення того наказу, який був чинним у відповідний час.
Окремо Верховний Суд підкреслив, що в умовах воєнного стану аналіз виконуваних військовослужбовцем завдань не можна проводити виключно на підставі Положення про відділ прикордонної служби, адже воно не враховує специфіку виконання таких завдань під час бойових дій. Якщо в мирний час певне завдання може виглядати як складова звичайної «оперативно-службової діяльності», то в контексті відсічі збройної агресії воно може означати безпосередню участь у бойових діях або заходах. Тому висновки про те, що виконання завдання «вогнева засідка» належить лише до службових обов`язків військовослужбовця і не дає права на збільшену винагороду, визнаються необґрунтованими, оскільки вони не враховують специфіку виконання таких завдань позивачем в умовах воєнного стану.
Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з невиплатою ОСОБА_1 як військовослужбовцю Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у розмірі до 100 000 грн за липень 2022 року.
У цій справі, позивач вказує на те, що він має право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн за липень 2022 року, оскільки він протягом липня 2022 року на підставі бойових розпоряджень виконував бойові завдання із пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп ворога, що підтверджується журналом бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться у відповідача та потребує дослідження.
На підтвердження факту своєї участі у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в указаний ним період позивач надав до суду витяг з книги обліку особового складу та витяг з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип «Б»), облікованого за номенклатурою №5/46 дек т. 7 від 18 квітня 2022 року, копію листа №22/483 8-22-Вих від 30.11.2022 та копію листа № 22/4091-22-Вих від 25.10.2022.
Відповідно до наданого відповідачем на заяву позивача витягу з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” (тип Б), з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” (тип Б) та з книги обліку особового складу відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” (тип Б) позивач у липні 2022 року виконував завдання у нарядах: розвідувально-пошукова група, сторожовий пост (а.с.5 на звороті -7).
Листом від 30.11.2022 №22/4838-22 відповідач повідомив позивача, що на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 документи, які б підтверджували участь позивача у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не надходило. 
Основні завдання, права, обов`язки та порядок організації служби прикордонних нарядів з охорони державного кордону і під час виконання завдань, спрямованих на реалізацію функцій Державної прикордонної служби України визначені Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261. (далі Інструкція №1261 у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин)
Згідно з пунктом 8 глави 5 розділу ІІ Інструкції №1261, чатовий - прикордонний наряд у складі одного та більше прикордонників, який призначений для охорони окремих об`єктів (місць дислокації підрозділів охорони кордону, слідів осіб, транспортних засобів, інших предметів).
Під час виконання завдань чатовий зобов`язаний:
постійно перебувати на території (біля) об`єкта, що охороняється, поки не буде змінений або знятий, й охороняти об`єкт від раптового нападу;
не допускати на територію об`єкта сторонніх осіб і нікого не випускати з його території без дозволу начальника підрозділу охорони кордону та його заступників, старшого зміни прикордонних нарядів або чергового підрозділу;
вести спостереження за місцевістю і повітряним простором;
приймати сигнали прикордонних нарядів, що подаються з ділянки підрозділу охорони кордону, негайно доповідати про них черговому підрозділу;
приймати під охорону замкнені й опечатані (опломбовані) склади, сховища, бокси; постійно перевіряти стан сигналізаційних приладів, що контролюють територію об`єкта;
доповідати черговому підрозділу про повернення прикордонних нарядів і транспортних засобів;
спостерігати за навколишньою місцевістю, здійснювати обхід території об`єкта, звертаючи особливу увагу на приховані підступи до нього;
зупиняти сторонніх осіб, які наближаються або виявлені на території (поблизу) об`єкта, і доповідати черговому підрозділу;
у разі виникнення пожежі подавати команду "Пожежа" і вживати заходів до її гасіння. Після прибуття до місця пожежі інших прикордонників чатовий повертається до виконання своїх обов`язків.
Пунктом 10 глави 5 розділу ІІ Інструкції №1261 передбачено, що пост спостереження - прикордонний наряд у складі одного та більше прикордонників, який призначений для візуального спостереження за певною ділянкою державного кордону чи об`єктом з метою виявлення і затримання правопорушників, виявлення ознак підготовки до порушення державного кордону, а також збирання інших даних обстановки.
Під час несення служби пост спостереження зобов`язаний:
послідовно оглядати місцевість у визначених секторах та помічати всі зміни;
при виявленні об`єкта, що тільки з`явився, безперервно спостерігати за ним, зафіксувати час виявлення об`єкта, всі дані про нього, вказавши його характерні ознаки та дії;
у разі якщо об`єкт порушив кордон чи рухається в бік кордону або його дії свідчать про підготовку до порушення кордону, доповісти про це старшому зміни прикордонних нарядів (черговому підрозділу);
у разі переміщення об`єкта в смугу спостереження іншого поста (свого або сусіднього підрозділу охорони кордону) повідомити про це чергового підрозділу і, за наявності зв`язку, сусідній пост спостереження;
при виявленні на території суміжної держави озброєних груп і підрозділів, військової техніки визначити та доповісти старшому зміни прикордонних нарядів їх чисельність (глибину колони), склад, озброєння, порядок і напрямок руху (звідки і куди);
під час несення служби на узбережжі моря (прикордонної річки, озера чи іншої водойми) вміти швидко й чітко визначати пеленг на судно, його курс, віддалення від берега, швидкість руху і державну належність.
Згідно з пунктом 13 глави 5 розділу ІІ Інструкції №1261 розвідувально-пошукова група - прикордонний наряд у складі чотирьох та більше прикордонників, який призначений для охорони оперативно-активних, важкодоступних або віддалених ділянок та напрямків, що знаходяться на значній відстані від підрозділу охорони кордону.
Також розвідувально-пошукова група призначається з метою викриття обстановки в зоні відповідальності, своєчасного запобігання, виявлення та припинення збройних нападів на військові об`єкти, реалізації отриманої оперативної інформації.
Під час віддачі наказу розвідувально-пошуковій групі додатково вказуються: час від`їзду (виходу), прибуття в різні пункти й остаточний термін повернення до підрозділу; прогноз погоди; порядок дій в умовах збройного зіткнення з противником (потрапляння в засідку, ведення бойових дій в оточенні, при спробі захоплення наряду в полон або висунення вимоги здати зброю); порядок дій у разі втрати орієнтування; порядок надання допомоги та евакуації з місця можливих бойових дій.
Особовий склад розвідувально-пошукової групи зобов`язаний:
здійснювати спостереження та прослуховування місцевості, огляд місцевих предметів, господарських та інших об`єктів, транспортних засобів;
виявляти маршрути можливого руху правопорушників, канали переміщення через державний кордон наркотичної речовини, зброї, вибухових речовин, засобів терору, товарів та вантажів;
здійснювати пошук місць можливого переховування (накопичення) незаконних мігрантів;
пересуватися від одного рубежу (точки) до іншого з дотриманням заходів маскування та безпосередньої охорони;
проводити розвідку місцевості щодо безпеки застосування сил і засобів підрозділу охорони, встановлювати можливі місця, які можуть бути використані для збройного нападу, скритих підступів до місць розташування прикордонних підрозділів.
Під час відбиття збройного вторгнення, припинення збройних провокацій та відбиття збройних нападів прикордонний наряд виконує завдання із застосуванням зброї та бойової техніки (за наявності). (пункт 1 глави 1 розділу ІІІ Інструкції №1261)
При виявленні підготовки збройного вторгнення або збройної провокації прикордонний наряд, до переходу супротивником державного кордону, приховано займає вигідну позицію або наявну оборонну споруду, готується до бою, здійснює доповідь черговому підрозділу охорони кордону (старшому зміни прикордонних нарядів або начальнику підрозділу охорони кордону) та веде спостереження. Старший наряду визначає спостерігача та ставить йому завдання, вживає заходів з укриття службових собак та транспортних засобів (за наявності). (пункт 2 глави 1 розділу ІІІ Інструкції №1261)
При раптовому нападі озброєного противника або виявленні засади прикордонний наряд негайно готується до бою, доповідає (подає сигнал) про необхідність допомоги та вражає противника вогнем з наявної зброї, не допускаючи проведення ним маневру або захвату прикордонників. (пункт 6 глави 1 розділу ІІІ Інструкції №1261)
При обстрілі прикордонного наряду з території суміжної держави склад прикордонного наряду займає вигідну позицію та, спостерігаючи за діями противника, готується до відбиття можливого збройного вторгнення. Вести вогонь у відповідь через державний кордон заборонено, крім випадків, визначених чинним законодавством України. (пункт 7 глави 1 розділу ІІІ Інструкції №1261)
Отже, до завдань позивача було віднесено, зокрема, охорона об`єкта, від раптового нападу; здійснення спостереження за місцевістю і повітряним простором; прийняття сигналів прикордонних нарядів, що подаються з ділянки підрозділу охорони кордону; проведення розвідки місцевості щодо безпеки застосування сил і засобів підрозділу охорони, встановлювати можливі місця, які можуть бути використані для збройного нападу, скритих підступів до місць розташування прикордонних підрозділів у складі відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на ділянці кордону з білоруською республікою на території Чернігівської області.
Суд звертає увагу, що відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.08.2022 №212 територія Чернігівської області у період з 01.07.2022 по 31.07.2022 була визначена районом ведення воєнних (бойових) дій.
Враховуючи викладене вище суд вважає, що виконання завдань з охорони та оборони державного кордону в нарядах: сторожовий пост, розшукова-пошукова група в умовах воєнного стану, на території Чернігівської області, яка у спірний період, наказами Головнокомандувача, була визнана районом ведення бойових дій, не можна вважати черговим службовим обов`язком, а фактично виконання таких завдань прирівнюється до бойових завдань, виконуваних у районах бойових дій.
Також слід звернути увагу, що у постановах від 26.02.2025 у справі № 560/3312/23 та від 03.03.2025 № 500/1289/23, Верховний Суд розглянув зміст пункту 2-1 Постанови № 168, яким керівникам відповідних міністерств та державних органів надано повноваження визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої цією постановою, але не підстави для набуття військовослужбовцем права на таку винагороду, та на виконання якої Адміністрацією Держприкордонслужби прийнято наказ, Верховний Суд виснував, що під «умовами» слід розуміти встановлення необхідних обставин, які уможливлюють виплату військовослужбовцям означеної додаткової винагороди, а під «порядком» слід розуміти визначення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення відповідних нарахувань та виплат, при цьому ані умови, ані порядок виконання повноважень не можуть змінювати (обмежувати чи розширювати) підстави для виконання цих повноважень, тим більше, якщо ці підстави встановлені актом вищої юридичної сили. Отже, за висновком Верховного Суду, умови виплати підвищеної додаткової винагороди слід розуміти як визначення переліку документів, які підтверджують наявність підстав, а порядок - процедуру виконання відповідних дій щодо розгляду документів, призначення та виплати винагороди або відмови у її призначенні (якщо відсутні або не підтверджені підстави відповідно до встановлених умов).
У вказаних справах Верховний Суд підкреслив, що Постановою № 168 з урахуванням умов та характеру військової служби «на період дії воєнного стану» визначено підстави для нарахування та виплати військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям Держприкордонслужби) підвищеної (до 100 000 грн) додаткової винагороди (тобто підстави набуття військовослужбовцем права на таку винагороду), а саме: 1) безпосередня участь у бойових діях; 2) забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення). Отже, обидві підстави визначаються діяльністю військовослужбовця щодо виконання поставлених йому завдань відповідного змісту. При цьому перший із цих видів діяльності передбачає обов`язкову участь у бойових діях (бойовому зіткненні з противником), тоді як другий спрямований на забезпечення здійснення відповідних заходів у певних районах, де проводяться такі заходи, тобто орієнтований на відповідну територію, що не вимагає (хоча й не виключає) участі у бойових зіткненнях з противником.
За висновком Верховного Суду доповнення Адміністрацією Держприкордонслужби в Наказах обставин, які визначають підставу виникнення у військовослужбовців права на таку винагороду у зв`язку із «забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення)» вимогою її поєднання із «вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником» є по суті не умовами нарахування та виплати підвищеної додаткової винагороди, а зміною підстав, встановлених Постановою № 168 для набуття військовослужбовцем права на підвищену додаткову винагороду.
У зв`язку з цим Верховний Суд констатував, що визначений Адміністрацією Держприкордонслужби перелік заходів не розрізняє двох видів діяльності, встановлених Постановою № 168, з яких лише перший (безпосередня участь у бойових діях) передбачає безпосереднє зіткнення з противником; водночас у багатьох випадках якісне виконання завдання, що належить до другого виду (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), не вимагає (але й не виключає) вступу у безпосереднє зіткнення з противником, а підвищена винагорода має бути винагородою за власні дії військовослужбовця, успішне виконання поставлених бойових завдань, а не виключно за перебування під обстрілом з боку противника.
Верховний Суд дійшов висновку, що виходячи з того, що пунктом 2-1 Постанови № 168 керівникам відповідних міністерств та державних органів, до складу (підпорядкування) яких входять військовослужбовці, доручено конкретизувати умови (тобто спосіб документального підтвердження) і порядок виплати додаткової (у тому числі підвищеної) означеної винагороди (тобто процедуру), однак не підстави для набуття права на таку винагороду, позаяк ці підстави визначені Постановою № 168 як актом вищої юридичної сили порівняно з актами органів, уповноважених цією Постановою, Верховний Суд у справі № 560/3312/23 дійшов висновку, що доповнення підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, які визначають право військовослужбовців на підвищену додаткову винагороду, вимогами «безпосереднього зіткнення з противником» та «вогневого ураження», коли це не обумовлено природою відповідних бойових завдань, таких як забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення), фактично звужує обсяг таких підстав актом нижчої юридичної сили порівняно з актом, яким такі підстави встановлено [Постанова № 168], та порушує вимогу, щоб акти нижчої юридичної сили не суперечили актам вищої сили. У випадку виникнення такої колізії загальновизнаним способом її вирішення є надання переваги акту вищої юридичної сили.
Суд відхиляє доводи відповідачів, що підтвердженням участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, забезпечення безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України є бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій; рапорт про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, а таких документів у військовій частині немає.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що введення документів, передбачених законодавством, які б підтверджували участь військовослужбовців у бойових діях або у здійсненні заходів, належить до виключної компетенції військових частин за місцем несення служби, а тому відсутність таких документів за умови наявності інших належних, достовірних, допустимих та неспростованих доказів, які доводять факт безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або здійсненні заходів, не може позбавляти права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди. Тягар за неналежне ведення документації має нести військова частина, а не військовослужбовець.
Отже не дотримання військовою частиною порядку ведення документів щодо безпосередньої участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, не свідчить про відсутність у нього права на отримання додаткової винагороди.
Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати позивачу збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 01.07.2022 по 31.07.2022 пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні нацбезпеки й оборони України, а саме, за дні виконання завдань з охорони та оборони державного кордону в нарядах: сторожовий пост та розшукова-пошукова група та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу збільшену додаткову винагороду до 100 000 грн, відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні нацбезпеки й оборони України, а саме, за дні виконання завдань з охорони та оборони державного кордону в нарядах: сторожовий пост та розшукова-пошукова група.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 01.07.2022 по 31.07.2022 пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні нацбезпеки й оборони України, а саме, за дні виконання завдань з охорони та оборони державного кордону в нарядах: сторожовий пост та розшукова-пошукова група.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову винагороду до 100 000 грн, відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні нацбезпеки й оборони України, а саме, за дні виконання завдань з охорони та оборони державного кордону в нарядах: сторожовий пост та розшукова-пошукова група.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 11.03.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА